![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Kzz 689/2016
08.06.2016. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Nevenke Važić, predsednika veća, Veska Krstajića, Biljane Sinanović, Milunke Cvetković i Bate Cvetkovića, članova veća, sa savetnikom Vrhovnog kasacionog suda Zoricom Stojković, kao zapisničarem, u krivičnom predmetu okrivljenog S.M., zbog krivičnog dela razbojništvo iz člana 206. stav 1. Krivičnog zakonika, odlučujući o zahtevu za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog, advokata J.A., podnetom protiv pravnosnažnih presuda Osnovnog suda u Kragujevcu posl. br. 1K-1503/15 od 14.01.2016. godine i presude Apelacionog suda Kragujevcu posl. br. Kž1 334/16 od 29.03.2016. godine u sednici veća održanoj dana 08.06.2016. godine done je
R E Š E NJ E
ODBACUJE SE, kao nedozvoljen, zahtev za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog S.M., advokata J.A., podnet protiv pravnosnažnih presuda Osnovnog suda u Kragujevcu posl. br. 1K-1503/15 od 14.01.2016. godine i presude Apelacionog suda Kragujevcu posl. br. Kž1 334/16 od 29.03.2016. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Kragujevcu posl. br. 1K-1503/15 od 14.01.2016. godine okrivljeni S.M. oglašen je krivim zbog krivičnog dela razbojništvo iz člana 206. stav 1. Krivičnog zakonika i osuđen je na kaznu zatvora u trajanju od 1 (jedne) godine a obavezan je i na isplatu sudskog paušala i troškova postupka o čijoj visini će sud odlučiti posebnim rešenjem.
Presudom Apelacionog suda u Kragujevcu posl. br. Kž1 334/16 od 29.03.2016. godine odbijena je kao neosnovana žalba branioca okrivljenog advokata J.A. i prvostepena presuda je potvrđena.
Protiv navedenih presuda zahtev za zaštitu zakonitosti podneo je branilac okrivljenog S.M. advokat J.A., zbog „pogrešne primene zakona na utvrđeno činjenično stanje“ sa predlogom da Vrhovni kasacioni sud preinači i prvostepenu i odluku donetu po redovnom pravnom leku „u korist okrivljenog“.
Vrhovni kasacioni sud je održao sednicu veća u smislu člana 487. stav 1. ZKP, pa je nakon razmatranja spisa predmeta i navoda zahteva za zaštitu zakonitosti našao:
Zahtev za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog je nedozvoljen.
Odredbom člana 485. stav 1. tačka 1) ZKP-a propisano je da se zahtev za zaštitu zakonitosti može podneti ako je pravnosnažnom odlukom ili odlukom u postupku koji je prethodio njenom donošenju povređen zakon, a stavom 4. navedenog člana predviđeni su uslovi pod kojima okrivljeni preko svog branioca može podneti zahtev za zaštitu zakonitosti, a to je učinjeno pre svega taksativnim nabrajanjem povreda zakona koje mogu biti učinjene u postupku pred prvostepenim i apelacionim sudom.
Po stavu Vrhovnog kasacionog suda, odredbom člana 485. stav 4. ZKP-a, dakle, ograničeni su razlozi zbog kojih okrivljeni može podneti zahtev za zaštitu zakonitosti, pa sledstveno tome okrivljeni na osnovu člana 485. stav 1. tačka 1) i stav 4. ZKP-a može, preko branioca, podneti zahtev za zaštitu zakonitosti samo zbog povreda tog zakonika, propisanih u članu 74, članu 438. stav 1. tačka 1) i 4) i tačka 7) do 10) i stav 2. tačka 1), članu 439. tačka 1) do 3) i članu 441. stav 3. i 4. ZKP-a, učinjenih u prvostepenom i postupku pred apelacionim sudom. Pri tom obaveza navođenja razloga za podnošenje zahteva zbog povrede zakona (član 485. stav 1. tačka 1) ZKP) podrazumeva ne samo formalno označavanje o kojoj povredi zakona iz člana 485. stav 4. ZKP se radi već i ukazivanje na to u čemu se ona sastoji.
U konkretnom slučaju branilac okrivljenog S.M. adv. J.A. navođenjem da zahtev podnosi zbog „pogrešne primene zakona na utvrđeno činjenično stanje“ iako formalno ne označava povredu zakona zbog koje podnosi zahtev u suštini ukazuje na povredu odredbe člana 439. tačka 2) ZKP zbog koje je podnošenje zahteva za zaštitu zakonitosti dozvoljeno. Međutim, kako branilac postojanje ove povrede obrazlaže navođenjem da „sud nije istovremeno cenio sve dokaze već samo one koji su potkrepljivali sudijsko uverenje o krivici osuđenog“, da je time povredio odredbe člana 16. i 419. ZKP te da „krivicu okrivljenog nije utvrdio na jasan, precizan i temeljan način“, kao i da „prvostepeni sud nije dao obrazloženje o svim izvedenim dokazima, bez analize i ocene njihove sadržine“ time ukazuje i na nepotpuno i pogrešno utvrđeno činjenično stanje i na povredu odredbe člana 438. stav 2. tačka 2) ZKP a zbog kojih povreda zakona, u smislu odredbe člana 485. stav 4. ZKP, okrivljenom i njegovom braniocu nije dozvoljeno podnošenje zahteva za zaštitu zakonitosti pa je Vrhovni kasacioni sud zahtev branioca okrivljenog ocenio nedozvoljenim.
Sa svega izloženog, ocenivši, iz iznetih razloga, da je zahtev za zaštitu zakonitosti nedozvoljen, Vrhovni kasacioni sud je, na osnovu odredbi člana 30. stav 1. Zakona o uređenju sudova i člana 487. stav 1. tačka 2) u vezi člana 485. stav 4. ZKP („Službeni glasnik RS“, broj 72/11 i 121/12), doneo odluku kao izreci.
Zapisničar-savetnik, Predsednik veća-sudija,
Zorica Stojković, s.r. Nevenka Važić, s.r.