![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Kzz 769/2015
21.09.2015. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Janka Lazarevića, predsednika veća, Bate Cvetkovića, Gorana Čavline, Dragana Aćimovića i Radoslava Petrovića, članova veća, sa savetnikom Vesnom Veselinović, kao zapisničarem, u krivičnom predmetu okrivljenog D.B., zbog krivičnog dela oštećenje tuđe stvari iz člana 212. stav 1. Krivičnog zakonika, odlučujući o zahtevu za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog advokata M.J., podnetom protiv pravnosnažnih presuda Osnovnog suda u Užicu K 525/14 od 20.04.2015. godine i Višeg suda u Užicu Kž 181/15 od 24.06.2015. godine, u sednici veća održanoj dana 21.09.2015. godine, doneo je
R E Š E NJ E
ODBACUJE SE, kao nedozvoljen, zahtev za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog D.B., podnet protiv pravnosnažnih presuda Osnovnog suda u Užicu K 525/14 od 20.04.2015. godine i Višeg suda u Užicu Kž 181/15 od 24.06.2015. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Užicu K 525/14 od 20.04.2015. godine, okrivljeni D.B., oglašen je krivim zbog krivičnog dela uništenje i oštećenje tuđe stvari iz člana 212. stav 1. Krivičnog zakonika i osuđen na novčanu kaznu u određenom iznosu od 20.000,00 dinara, koju je okrivljeni dužan da plati u roku od 30 dana od dana pravnosnažnosti presude, te je istovremeno određeno da će se ova kazna, ukoliko je okrivljeni ne plati u navedenom roku, zameniti kaznom zatvora, tako što će se za svakih započetih 1.000,00 dinara novčane kazne odrediti jedan dan zatvora. Okrivljeni je obavezan da sudu plati na ime troškova krivičnog postupka i paušala iznos od 8.000,00 dinara u roku od 30 dana od dana pravnosnažnosti presude kao i da privatnom tužiocu M.B. plati troškove krivičnog postupka u iznosu od 54.460,00 dinara u roku od 30 dana od dana pravnosnažnosti presude. Oštećeni – privatni tužilac je radi ostvarivanja imovinskopravnog zahteva upućen na parnični postupak.
Rešenjem Višeg suda u Užicu Kž 181/15 od 24.06.2015. godine, odbijene su kao neosnovane žalbe branioca okrivljenog D.B. i punomoćnika privatnot tužioca M.B., a prvostepena presuda je potvrđena.
Branilac okrivljenog D.B., advokat M.J., podneo je zahtev za zaštitu zakonitosti protiv navedenih pravnosnažnih presuda, zbog povrede zakona iz člana 485. stav 1. tačka 1) ZKP, u vezi člana 20. Krivičnog zakonika iz člana 76. Zakona o osnovama svojinsko pravnih odnosa, sa predlogom da Vrhovni kasacioni sud preinači ove presude i okrivljenog oslobodi od krivične odgovornosti, a privatnog tužioca obaveže da okrivljenom nadoknadi troškove postupka.
Vrhovni kasacioni sud je održao sednicu veća, na kojoj je razmotrio spise predmeta, pa je našao:
Zahtev za zaštitu zakonitosti branioca okrivljenog D.B. je nedozvoljen.
Odredbom člana 485. stav 1. ZKP, propisani su razlozi za podnošenje zahteva za zaštitu zakonitosti od strane lica ovlašćenih za podnošenje zahteva (član 483. stav 1. ZKP), pa između ostalih u članu 485. stav 1. tačka 1) ZKP, kao razlog predviđena je povreda zakona.
Odredbom člana 485. stav 4. ZKP, ograničeni su razlozi zbog kojih okrivljeni može podneti zahtev za zaštitu zakonitosti, pa sledstveno tome, okrivljeni na osnovu člana 485. stav 1. tačka 1) i stav 4. ZKP, može podneti zahtev za zaštitu zakonitosti samo zbog povrede tog zakonika, propisanih u članu 74, članu 438. stav 1. tač.1) i 4) i tačka 7) do 10) i stav 2. tačka 1), članu 439. tačka 1) i 3) i članu 441. st.3. i 4. učinjenih u prvostepenom i postupku pred Apelacionim sudom. Branilac okrivljenog koji ima pravo da u korist okrivljenog preduzima sve radnje koje preduzima sam okrivljeni u smislu člana 71. tačka 5) ZKP, zahtev za zaštitu zakonitosti može podneti isključivo iz razloga propisanih članom 485. stav 4. ZKP.
Branilac okrivljenog D.B. u zahtevu za zaštitu zakonitosti ukazuje da se okrivljeni u konkretnom slučaju nalazio u opasnosti, te da je imao pravo da primeni institut samopomoći uklanjajući i lanac i katanac sa kapije privatnog tužioca jer je bio onemogućen da napoji stoku, odnosno da je delo preduzeo u stanju krajnje nužde koja u smislu člana 20. stav 1. Krivičnog zakonika isključuje postojanje krivičnog dela. Iznetim navodima se po oceni ovoga suda osporava ocena odbrane okrivljenog od strane prvostepenog suda kojom je okrivljeni isticao napred navedene činjenice, i pravnosnažna presuda u suštini pobija zbog pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja što nije zakonski razlog zbog kojeg okrivljeni može podneti zahtev za zaštitu zakonitosti u smislu člana 485. stav 4. ZKP, pa je zahtev branioca okrivljenog ocenjen kao nedozvoljen.
Iz iznetih razloga, Vrhovni kasacioni sud je na osnovu člana 487. stav 1. tačka 2) ZKP, odlučio kao u izreci rešenja.
Zapisničar – savetnik Predsednik veća - sudija
Vesna Veselinović,s.r. Janko Lazarević,s.r.