![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Prev 530/2020
11.02.2020. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Branka Stanića, predsednika veća, Tatjane Matković Stefanović, Tatjane Miljuš, dr Ilije Zindovića i Jasmine Stamenković, članova veća, u parnici po tužbi tužioca DOO „BMS-M PLUS“ Zlot, Bor, čiji je punomoćnik Marija Grečić, advokat u ..., protiv tuženog „Banca Intesa“ AD Beograd, čiji je punomoćnik dr Nemanja Aleksić, advokat u ..., radi utvrđivanja ništavosti i sticanja bez osnova, vrednost predmeta spora 90.000,00 dinara, odlučujući o reviziji tuženog izjavljenoj protiv presude Privrednog apelacionog suda Pž 5163/19 od 23.07.2020. godine, u sednici veća održanoj dana 11.02.2020. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE DOZVOLJAVA SE posebna revizija tuženog izjavljena protiv presude Privrednog apelacionog suda Pž 5163/19 od 23.07.2020. godine.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena revizija tuženog izjavljena protiv presude Privrednog apelacionog suda Pž 5163/19 od 23.07.2020. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Privrednog apelacionog suda Pž 5163/19 od 23.07.2020. godine, odbijena je žalba tuženog i potvrđena presuda Privrednog suda u Beogradu P 15/2019 od 22.05.2019. godine kojom je utvrđeno da je apsolutno ništava odredba člana 6. stav 1. Ugovora o dugoročnom kreditu broj .. od 13.06.2012. godine po kreditnoj partiji broj .., obavezan tuženi da tužiocu na ime sticanja bez osnova usled nezakonito naplaćene naknade za obradu kredita isplati iznos od 90.000,00 dinara, sa zakonskom zateznom kamatom počev od 13.06.2012. godine do isplate i da mu naknadi troškove parničnog postupka u iznosu od 36.600,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od dana izvršnosti presude do isplate.
Protiv drugostepene presude tuženi je izjavio posebnu reviziju zbog pogrešne primene materijalnog prava, pozivajući se na odredbu člana 404. Zakona o parničnom postupku.
Prema članu 404. Zakona o parničnom postupku („Sl. glasnik RS“, br.72/11... 18/20), revizija je izuzetno dozvoljena zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja ne bi mogla da se pobija revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa ili pravna pitanja u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i ako je potrebno novo tumačenje prava (posebna revizija). O dozvoljenosti i osnovanosti posebne revizije odlučuje Vrhovni kasacioni sud u veću od pet sudija.
Postupajući na osnovu citirane zakonske odredbe, revizijski sud je ocenio da u konkretnom slučaju nisu ispunjeni uslovi da bi se dozvolilo odlučivanje o posebnoj reviziji tuženog. Pobijana presuda ne odstupa od pravnog stava o dozvoljenosti ugovaranja troškova kredita, usvojenog na sednici Građanskog odeljenja Vrhovnog kasacionog suda od 22.05.2018. godine. Prema tom pravnom shvatanju, iznos troškova koje banka obračunava prilikom odobravanja kredita ili koji su poznati na dan obračuna i koje banka obračunava klijentu u toku realizacije kredita, mogu biti posebno iskazani u ugovoru o kreditu kao obaveza korisnika kredita, u procentualnom iznosu ili u apsolutnoj vrednosti, ali uslov je da moraju biti navedeni u ponudi banke tako jasno i nedvosmisleno da korisnik kredita nijednog trenutka ne bude doveden u zabludu o kojim troškovima je reč i mogu biti naplaćeni korisniku kredita samo jednom. Tuženi, na kome je bio teret dokazivanja, nije pružio dokaz da je prilikom zaključenja ugovora sa tužiocem postupio na napred opisani način. Takođe, u konkretnom slučaju nema potrebe za razmatranjem pravnog pitanja od opšteg interesa ili pravnog pitanja u interesu građana, kao ni potrebe za novim tumačenjem prava.
Iz iznetih razloga, na osnovu člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku, Vrhovni kasacioni sud je odlučio kao u stavu prvom izreke ovog rešenja.
Vrhovni kasacioni sud je ispitao dozvoljenost revizije primenom odredaba člana 410. u vezi sa članom 479. stav 6. Zakona o parničnom postupku („Sl. glasnik RS“, br.72/11... 18/20) i odlučio da revizija nije dozvoljena, jer je izjavljena protiv odluke protiv koje se ne može izjaviti.
Prema odredbi člana 479. stav 6. Zakona o parničnom postupku, u sporovima male vrednosti protiv odluke drugostepenog suda revizija nije dozvoljena. Odredbom člana 480. stav 2. Zakona propisano je da, ako u odredbama ove glave nije drugačije propisano, u postupku u privrednim sporovima shodno se primenjuju ostale odredbe ovog zakona. U privrednim sporovima, sporovi male vrednosti, po članu 487. stav 1. Zakona o parničnom postupku su sporovi u kojima se tužbeni zahtev odnosi na potraživanje u novcu, koje ne prelazi dinarsku protivvrednost od 30.000 evra po srednjem kursu NBS na dan podnošenja tužbe.
Tužba je podneta dana 01.11.2018. godine. Vrednost predmeta spora pobijanog dela pravnosnažne presude u postupku po reviziji iznosi 90.000,00 dinara. Kako se radi o sporu male vrednosti revizija tuženog nije dozvoljena.
Na osnovu izloženog i člana 413. Zakona o parničnom postupku, revizijski sud je reviziju odbacio kao nedozvoljenu.
Predsednik veća - sudija
Branko Stanić,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić