![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev2 3008/2022
21.12.2022. godina
Beograd
U IME NARODA
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Dobrile Strajina, predsednika veća, Gordane Komnenić i Dragane Mirosavljević, članova veća, u parnici tužioca AA iz ..., čiji je punomoćnik Jelena Tijanić, advokat iz ..., protiv tužene Javne biblioteke „Danilo Kiš“ iz Vrbasa, koju zastupa Pravobranilac Opštine Vrbas, radi poništaja aneksa ugovora o radu i naknadi štete, odlučujući o reviziji tužioca izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3688/21 od 31.03.2022. godine, u sednici održanoj 21.12.2022. godine, doneo je
P R E S U D U
ODBIJA SE, kao neosnovana, revizija tužioca izjavljena protiv preinačujućeg dela presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3688/21 od 31.03.2022. godine.
ODBACUJE SE, kao nedozvoljena, revizija tužioca izjavljena protiv preostalog dela presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3688/21 od 31.03.2022. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Vrbasu P1 417/2020 od 05.10.2021. godine, stavom prvim izreke, poništen je aneks ugovora o radu broj ../20 od 23.01.2020. godine zaključen između tužioca i tužene, kao nezakonit. Stavom drugim izreke, poništeno je rešenje tužene o nazivu radnog mesta i opisu poslova i zadataka i uslovima za obavljanje istih broj ../20 od 23.01.2020. godine, kao nezakonito. Stavom trećim izreke, odbačena je tužba u delu tužbenog zahteva kojim se traži obavezivanje tužene da tužioca rasporedi na poslove koji odgovaraju njegovom zdravstvenom stanju, stručnoj spremi i radnom iskustvu. Stavom četvrtim izreke, tužena je obavezana da tužiocu isplati na ime naknade materijalne štete u vidu izgubljene razlike zarade iznos od 148.323,95 dinara, kao i zakonsku zateznu kamatu na iznos od 138.315,02 dinara počev od 18.09.2021. godine pa do isplate. Stavom petim izreke, obavezana je tužena da tužiocu naknadi troškove parničnog postupka u iznosu od 177.132,00 dinara, sa zakonskom zateznom kamatom računatom od dana izvršnosti presude do dana isplate.
Apelacioni sud u Novom Sadu je, presudom Gž1 3688/21 od 31.03.2022. godine, stavom prvim izreke, ukinuo presudu Osnovnog suda u Vrbasu P1 417/2020 od 05.10.2021. godine, u delu kojim je poništen aneks ugovora o radu broj ../20 od 23.01.2020. godine zaključen između tužioca i tužene i u delu kojim je poništeno rešenje tužene o nazivu radnih mesta i opisu poslova i zadataka i uslovima za obavljanje istih broj ../20 od 23.01.2020. godine (stav dva izreke) te je tužba u tom delu odbačena, dok je u preostalom delu pobijana presuda preinačena tako što je odbijen tužbeni zahtev da se tužena obaveže da tužiocu isplati na ime naknade materijalne štete u vidu izgubljene razlike zarade iznos od 148.323,95 dinara, kao i zakonsku zateznu kamatu na iznos od 138.315,02 dinara počev od 18.09.2021. godine pa do isplate (stav četiri izreke), kao i da tužiocu naknadi troškove parničnog postupka u iznosu od 177.132,00 dinara, sa zateznom kamatom od izvršnosti presude do isplate (stav pet izreke). Stavom drugim izreke, tužilac je obavezan da tuženoj naknadi troškove prvostepenog postupka u iznosu od 61.500,00 dinara i troškove žalbenog postupka u iznosu od 9.000,00 dinara.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu, tužilac je izjavio blagovremenu reviziju zbog pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešne primene materijalnog prava.
Vrhovni kasacioni sud je ispitao pobijanu presudu u preinačujućem delu, na osnovu odredbe člana 408. u vezi člana 403. stav 2. tačka 2. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“, br. 72/11... 18/20) i utvrdio da je revizija neosnovana. U
postupku nije učinjena bitna povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 2. tačka 2. Zakona o parničnom postupku, na koju revizijski sud pazi po službenoj dužnosti.
Prema utvrđenom činjeničnom stanju, tužilac je zasnovao radni odnos kod tužene po osnovu ugovora o uređivanju međusobnih prava, obaveza i odgovornosti broj ../07 od 16.04.2007. godine, na radnom mestu „...“ sa III stepenom stručne spreme i sa punim radnim vremenom. Na osnovu aneksa ugovora o uređivanju međusobnih prava, obaveza i odgovornosti broj ../13 od 12.08.2013. godine, izvršena je izmena tačke 4. i 17. ugovora tako što je umesto radnog mesta „...“ sa koeficijentom za obračun zarada 8,20, uvedeno radno mesto „...“, sa koeficijentom za obračun zarade 11,30. U junu 2008. godine tužilac je u srednjoj tehničkoj školi u Bačkoj Topoli položio specijalistički ispit i stekao zvanje „...“ – V stepen obrazovnog profila. Državna revizorska institucija je sačinila izveštaj o reviziji pravilnosti poslovanja Opštine Vrbas za 2018. godinu, u delu koji se odnosi na preuzimanje obaveza iznad odobrenih aproprijacija, javne nabavke i rashode za zaposlene od 07.11.2019. godine, u kom izveštaju je između ostalog, iznet zaključak da je tužena sistematizovala radna mesta više u odnosu na broj radnih mesta utvrđenih odlukom i da je nepravilno obračunavala i više isplatila plate u iznosu od 280.000,00 dinara. U postupku revizije utvrđeno je da je za jedno zaposleno lice kod tužene primenjivan ukupan koeficijent koji nije u skladu sa propisanim koeficijentima predviđenim Uredbom o koeficijentima za obračun i isplatu plata zaposlenih u javnim službama, tako što je tužena za jedno zaposleno lice isplatila plate i doprinose na teret poslodavca više za 140.847,00 dinara protivno odredbi člana 2. stav 1. tačka 7. Uredbe o koeficijentima za obračun i isplatu plata zaposlenih u javnim službama na koji način je postupljeno suprotno članu 56. stav 4. Zakona o budžetskom sistemu. Upućena je preporuka odgovornim licima tužene da pri obračunu i isplati plata, dodataka i naknada kao i socijalnih doprinosa na teret poslodavca primenjuju propisane koeficijente u skladu sa Uredbom o koeficijentima za obračun i isplatu plata zaposlenih u javnim službama i da obračun i isplatu stimulacije vrše u skladu sa Zakonom o platama u državnim organima i javnim službama. Po dostavljanju izveštaja o reviziji pravilnosti poslovanja tužene za 2018. godinu, parnične stranke su zaključile, 23.01.2020. godine, aneks ugovora o radu broj ../20, kojim je predviđeno da će se zaposlenom na poslovima „...“ počev od decembarske zarade 2019. godine, za obračun i isplatu zarada primenjivati koeficijent 8,20 a prema Uredbi o koeficijentima za obračun i isplatu plata zaposlenih u javnim službama navedenoj u preambuli tog aneksa ugovora o radu. Tužilac je aneks potpisao u februaru 2020. godine, a tužena je istog dana donela rešenje broj ../20 o nazivu radnog mesta i opisu poslova i zadataka i uslova za obavljanje istih u kom je navedeno da se zaposleni AA (tužilac) raspoređuje na poslove „...“. Nakon potpisivanja aneksa iz 2020. godine, tužilac faktički obavlja iste poslove kao i nakon raspoređivanja po aneksu iz 2013. godine. Tužiocu je koeficijent za obračun zarade smanjen za 3,10 pa je on tužbom tražio isplatu razlike isplaćene zarade obračunate na osnovu aneksa ugovora o radu i rešenje tužene i zarade koju je ostvarivao na osnovu prethodno zaključenog aneksa ugovora o uređivanju međusobnih prava, obaveza i odgovornosti. Pravnosnažnom odlukom suda odbačena je tužba tužioca kojom je on tražio da sud poništi aneks ugovora o radu broj ../20 od 23.01.2020. godine i rešenje doneto na osnovu tog aneksa pod brojem ../20 od 23.01.2020. godine, jer je podneta neblagovremeno.
Kod ovako utvrđenog činjeničnog stanja, pravilno je drugostepeni sud odbio tužbeni zahtev tužioca za naknadu štete zbog izgubljene zarade kao razlike između pripadajuće i isplaćene plate obračunate na osnovu aneksa ugovora o radu i rešenja tužene čiji je poništaj tražio, a u pogledu kog tužbenog zahteva je tužba odbačena. Pošto je tužiocu plata isplaćena na način ugovoren aneksom ugovora o radu broj ../20 od 23.01.2020. godine, čija zakonitost nije osporena, sledi da tužena, isplatom plate po tom aneksu, nije tužiocu pričinila štetu, pa je njegov imovinskopravni zahtev neosnovan.
Pravilna je i odluka o troškovima parničnog postupka jer je doneta pravilnom primenom odredbe člana 153. stav 1. i člana 154. Zakona o parničnom postupku, imajući u vidu njegov ishod.
Iz izloženih razloga, tužilac u reviziji neosnovano osporava pravilnost primene materijalnog prava pa je Vrhovni kasacioni sud odluku kao u stavu prvom izreke doneo primenom odredbe člana 414. stav 1. Zakona o parničnom postupku.
Vrhovni kasacioni sud je ispitao dozvoljenost revizije tužioca kojom pobija drugostepenu presudu u preostalom delu kojim je odbačena njegova tužba za poništaj aneksa ugovora o radu i rešenja donetog na osnovu njega, u smislu odredbe člana 410. stav 2. u vezi člana 441. Zakona o parničnom postupku i utvrdio da revizija tužioca, u tom delu, nije dozvoljena.
Odredbom člana 441. Zakona o parničnom postupku, propisano je da je revizija dozvoljena u parnicama o sporovima o zasnivanju, postojanju ili prestanku radnog odnosa. U glavi XXXIX Zakona o parničnom postupku, propisana su posebna pravila za postupak u parnicama iz radnog odnosa, dok se ostale odredbe Zakona o parničnom postupku primenjuju kada odredbama ove glave tog Zakona nije drugačije određeno.
Parnica po tužbi radi poništaja aneksa ugovora o radu jeste spor iz radnog odnosa, ali nije spor o zasnivanju, postojanju i prestanku radnog odnosa da bi se dozvoljenost revizije cenila na osnovu odredbe člana 441. Zakona o parničnom postupku. U ovoj vrsti spora, nema mesta ni primeni odredbe člana 403. stav 2. tačka 3. Zakona o parničnom postupku, kojom je propisano da je revizija uvek dozvoljena ako je drugostepeni sud ukinuo presudu prvostepenog suda i odlučio o zahtevima stranaka.
Iz izloženih razloga, Vrhovni kasacioni sud je odluku kao u stavu drugom izreke doneo primenom odredbe člana 413. Zakona o parničnom postupku.
Predsednik veća – sudija
Dobrila Strajina,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić