![](/sites/default/files/grb-srb-mali.jpg)
Republika Srbija
VRHOVNI SUD
Prev 1358/2023
05.10.2023. godina
Beograd
Vrhovni sud, u veću sastavljenom od sudija: Branka Stanića, predsednika veća, Tatjane Miljuš, Mirjane Andrijašević, Jasmine Stamenković i Ivane Rađenović, članova veća, u parnici po tužbi tužioca Brodico d.o.o. Šabac, čiji je punomoćnik Dušan Čubrić, advokat u ..., protiv tužene Erste bank a.d. Novi Sad, čiji je punomoćnik Đorđe Đokić, advokat u ..., radi utvrđenja i isplate, vrednost predmeta spora 300 evra u dinarskoj protivvrednosti, odlučujući o reviziji tužene izjavljenoj protiv presude Privrednog apelacionog suda 6Pž 3130/22 od 30.03.2023. godine, u sednici veća održanoj dana 05.10.2023. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE DOZVOLJAVA SE odlučivanje o reviziji tužene izjavljenoj protiv presude Privrednog apelacionog suda 6Pž 3130/22 od 30.03.2023. godine, kao izuzetno dozvoljenoj.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena revizija tužene, izjavljena protiv presude Privrednog apelacionog suda 6Pž 3130/22 od 30.03.2023. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Privrednog suda u Novom Sadu 10P 2635/2021 od 31.01.2022. godine, u stavu prvom izreke usvojen je tužbeni zahtev tužioca, pa je utvrđeno da je apsolutno ništava odredba člana 10. stav 1. Ugovora o kreditu broj ... zaključenog među strankama dana ...2017. godine, sadržine bliže navedene u izreci; u stavu drugom izreke odbačena je tužba tužioca u delu tužbenog zahteva da se obaveže tužena da tužiocu isplati na ime sticanja bez osnova iznos od 300 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu NBS sa zakonskom zateznom kamatom predviđenoj Zakonom o zateznoj kamati počev od 12.05.2017. godine kao dana dospelosti obaveze do konačne isplate; u stavu trećem izreke, obavezana je tužena da tužiocu isplati na ime naknade troškova parničnog postupka iznos od 15.766,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom počev od izvršnosti presude do konačne isplate.
Presudom Privrednog apelacionog suda 6Pž 3130/22 od 30.03.2023. godine, u stavu I izreke odbijena je kao neosnovana žalba tužene i potvrđena navedena prvostepena presuda u stavu prvom izreke. U stavu II izreke navedena presuda je ukinuta u stavu drugom i trećem izreke i u tom delu su spisi predmeta vraćeni prvostepenom sudu na ponovni postupak i odlučivanje.
Protiv drugostepene presude tužena izjavljuje reviziju, zbog pogrešne primene materijalnog prava, pozivajući se na odredbu člana 404. Zakona o parničnom postupku.
Ocenjujući ispunjenost uslova za dozvoljenost revizije tužene, izjavljene na osnovu člana 404. ZPP (''Službeni glasnik RS'' br. 72/11...10/23), Vrhovni sud je našao da u ovoj vrsti spora ne postoji potreba za ujednačavanjem sudske prakse. Prema razlozima iznetim u obrazloženju, pobijanom presudom nije odstupljeno od sudske prakse. Izraženo stanovište drugostepenog suda o razlozima ništavosti odredbe ugovora o kreditu u skladu je sa pravnim stavom usvojenim na sednici Građanskog odeljenja Vrhovnog kasacionog suda, održanoj 22.05.2018. godine i njegovom dopunom usvojenom na sednici Građanskog odeljenja Vrhovnog kasacionog suda, održanoj 16.09.2021. godine. Navedenim pravnim stavom izrečeno je da banka ima pravo na naplatu troškova i naknada bankarskih usluga, pa odredba ugovora o kreditu kojom se korisnik kredita obavezuje da banci plati troškove ili naknadu za obradu kreditnog zahteva nije ništava pod uslovom da je ugovoru prethodila ponuda banke sa sadržanim jasnim i nedvosmislenim podacima o troškovima kredita. Troškovi, ili naknade, koje banka obračunava prilikom odobravanja kredita ili koji su poznati na dan obračuna i koje banka obračunava klijentu u toku realizacije kredita mogu biti posebno iskazani u ugovoru o kreditu kao obaveza korisnika kredita, bilo u procentualnom iznosu ili u apsolutnoj vrednosti, ali uslov je da zaključenju ugovora prethodi ponuda banke u kojoj je određena obaveza plaćanja tako jasno i nedvosmisleno da korisnik kredita nijednog trenutka ne bude doveden u zabludu o kojim troškovima, ili naknadama je reč. U situaciji u kojoj tokom postupka nije dokazano da je tužena postupila na opisani način i da je korisniku kredita dostavila ponudu sa propisanom sadržinom, to predstavlja njenu nesavesnost koja vodi ništavosti imovinskog prava ugovorenog takvim postupanjem u sopstvenu korist, zbog čega nema povrede pravnog stava Vrhovnog kasacionog suda. Takođe, u konkretnom slučaju, prema razlozima revizije nema potrebe za razmatranjem pravnog pitanja od opšteg intresa ili pravnog pitanja u interesu ravnopravnosti građana, kao ni potrebe za novim tumačenjem prava.
Bez uticaja na dozvoljenost revizije je pozivanje tužene na dopunjen pravni stav usvojen na sednici Građanskog odeljenja Vrhovnog kasacionog suda od 16.09.2021. godine, iz razloga što je ništavost sporne ugovorne odredbe suštinski utvrđena iz razloga nedostatka adekvatne ponude za zaključenje ugovora, a ne zbog nedostatka objašnjenja strukture i mehanizma na osnovu kojih je formirana naknada za realizaciju ugovorenog kredita.
Zbog toga je, na osnovu člana 404. stav 2. Zakona o parničnom postupku odlučeno da se ne dozvoli odlučivanje o izjavljenoj reviziji kao posebnoj, odnosno izuzetno dozvoljenoj.
Vrhovni sud je ispitao dozvoljenost izjavljene revizije primenom odredbe člana 410. Zakona o parničnom postupku i našao da revizija tužene nije dozvoljena.
Tužba radi utvrđenja i isplate podneta je dana 23.07.2021. godine, a vrednost predmeta spora je iznos od 300 evra.
Odredbom člana 487. stav 1. i 3. Zakona o parničnom postupku, propisano je da su u postupku u privrednim sporovima, sporovi male vrednosti su sporovi u kojima se tužbeni zahtev odnosi na potraživanje u novcu koje ne prelazi dinarsku protivvrednost od 30.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe i da se sporovima male vrednosti smatraju i sporovi u kojima predmet tužbenog zahteva nije novčani iznos, a vrednost predmeta spora koju je tužilac naveo u tužbi ne prelazi navedeni iznos.
Odredbom člana 479. stav 6. navedenog zakona, propisano je da u sporovima male vrednosti protiv odluke drugostepenog suda nije dozvoljena revizija.
Kako se u konkretnom slučaju radi o privrednom sporu male vrednosti u kojem je vrednost predmeta spora očigledno ispod navedenog zakonskog limita, revizija tužene nije dozvoljena, u smislu člana 479. stav 6. ZPP.
Iz navedenih razloga, na osnovu člana 413. Zakona o parničnom postupku, odlučeno je kao u stavu drugom izreke rešenja.
Predsednik veća – sudija
Branko Stanić,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić