![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 12426/2022
06.10.2022. godina
Beograd
U IME NARODA
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: dr Dragiše B. Slijepčevića, predsednika veća, Jasmine Stamenković i dr Ilije Zindovića, članova veća, u pravnoj stvari tužioca AA iz ..., kog zastupa punomoćnik Zoran Jovičić, advokat iz ..., protiv tužene BB iz ..., koju zastupa punomoćnik Dragan Tomićević, advokat iz ..., radi vršenja roditeljskog prava po tužbi i protivtužbi, odlučujući o reviziji tužene, izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Beogradu Gž2 656/21 od 08.12.2021. godine, u sednici veća održanoj dana 06.10.2022. godine, doneo je
P R E S U D U
ODBIJA SE kao neosnovana revizija tužene, izjavljena protiv presude Apelacionog suda u Beogradu Gž2 656/21 od 08.12.2021. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Velikoj Plani, Sudska jedinica u Smederevskoj Palanci P2 398/17 od 04.06.2019. godine, samostalno vršenje roditeljskog prava nad maloletnim VV, rođenim ... godine, povereno je ocu AA iz ... i određeno je da će dete živeti na adresi oca. Uređen je način kontaktiranja mal. deteta sa majkom tako što će ga majka uzimati od oca svaki drugi vikend u mesecu od petka od 18,00 časova pa do nedelje do 18,00 časova, svaki drugi državni i verski praznik, svaki drugi rođendan deteta, polovinu letnjeg i polovinu zimskog raspusta, kao i na dan porodične slave majke. Tužena je obavezana da na ime izdržavanja svog maloletnog deteta plaća zakonskom zastupniku – tužiocu 7.000,00 dinara mesečno i to svakog 01. do 05. u mesecu za tekući mesec počev od 30.10.2017. godine pa sve dok za to postoje zakonski razlozi ili dok se ova odluka ne izmeni. Odbijen je protivtužbeni zahtev protivtužilje da nad zajedničkim maloletenim sinom majka vrši samostalno roditeljsko pravo i da dete živi na adresi majke. Odbijen je protivtužbeni zahtev tužilje da se tužilac obaveže da po osnovu svog doprinosa za izdržavanje maloletnog deteta plaća 1/3 zarade mesečno, kao i da sud odredi način kontaktiranja maloletnog deteta sa ocem. Odlučeno je da svaka stranka snosi svoje troškove postupka.
Presudom Apelacionog suda u Beogradu Gž2 656/21 od 08.12.2021. godine odbijene su žalbe tužene i potvrđena prvostepena presuda Osnovnog suda u Velikoj Plani, Sudska jedinica u Smederevskoj Palanci P2 398/17 od 04.06.2019. godine. Odbijen je zahtev tužene za naknadu troškova drugostepenog postupka.
Protiv pravnosnažne drugostepene presude tužena je blagovremeno izjavila reviziju, zbog bitnih povreda odredaba parničnog postupka učinjenih pred drugostepenim sudom i pogrešne primene materijalnog prava.
Tužilac je podneo odgovor na reviziju.
Ispitujući pobijanu drugostepenu presudu u granicama revizijskih navoda, u smislu odredbe člana 408. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je utvrdio da je revizija tužene neosnovana.
U postupku donošenja drugostepene presude nije učinjena bitna povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 2. tačka 2. ZPP, na koju Vrhovni kasacioni sud pazi po službenoj dužnosti. Drugostepena presuda nije zahvaćena ni bitnom povredom odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 1. ZPP, na koju se neosnovano ukazuje revizijom tužene.
Prema utvrđenom činjeničnom stanju, vanbračna zajednica parničnih stranaka trajala je od 2008. do 2014. godine. Parnične stranke imaju decu iz ranijih zajednica, tužilac dva maloletna sina, a tužena jednog maloletnog sina. Tužiočevi sinovi žive sa njim u zajednici, dok sin tužene živi sa njenom majkom. Po prestanku vanbračne zajednice sa tužiocem, tužena je sa maloletnim VV najpre živela kao podstanar, a nakon toga se preselila u očevu kuću u ..., u kojoj ne plaća niti zakupninu niti troškove stanovanja. Dete je često ostajalo bez njenog nadzora, usled čega je tuženoj 15.12.2017. godine izrečena privremena mera i dete je privremeno predato ocu na staranje. Centar za socijalni rad dao je svoje stručno mišljenje da tužena ispoljava nestalno i nemarno ponašanje prema detetu, da opstruiše dijagnostički stručni postupak i ispoljava otpor i neprijateljski stav prema stručnim saradnicima nadležnog Centra za socijalni rad. Utvrđeno je da je otac podoban za brigu o detetu jer živi u stabilnim uslovima i uvek je dostupan detetu za sve njegove potrebe. Kod deteta preovladava želja da živi sa ocem i braćom po ocu. Otac je zaposlen u „...“ i ostvaruje mesečnu zaradu u iznosu od 30.000,00 do 40.000,00 dinara i na ime dečjeg dodatka iznos od 7.000,00 dinara mesečno. Tužena nije zaposlena, ali je ... „...“, u kom zarađuje mesečnu zaradu od 30.000,00 do 40.000,00 dinara, a bavi se i sezonskim poslovima kojima ostvaruje neznatan dodatni prihod. Utvrđene su potrebe maloletnog VV. Procenjeno je da je mesečno izdržavanje u iznosu od 7.000,00 dinara adekvatan doprinos majke u zadovoljavanju egzistencijalnih potreba deteta.
Na osnovu tako utvrđenog činjeničnog stanja, nižestepeni sudovi su zauzeli stanovište da je u najboljem interesu deteta da se ocu poveri samostalno vršenje roditeljskog prava. Način održavanja ličnih odnosa mal. deteta sa majkom uređen je u skladu sa odredbom člana 61. Porodičnog zakona, a visina mesečnog izdržavanja od strane majke odmerena je u skladu sa odredbama člana 154, 160, 161. i 162. Porodičnog zakona.
Vrhovni kasacioni sud je stanovišta da su nižestepene odluke donete pravilnom primenom materijalnog prava na utvrđeno činjenično stanje.
Pri donošenju odluke o tome kome će se poveriti vršenje roditeljskog prava sud je dužan da se rukovodi najboljim interesom deteta, u skladu sa odredbom člana 266. stav 1. Porodičnog zakona. U toku postupka je utvrđeno da otac svojim ponašanjem omogućava dobro vaspitanje deteta i pruža mu stabilne uslove za život, kao i da ume da prepozna potrebe deteta i odgovori na iste. Stoga je pravilan zaključak nižestepenih sudova da je u najboljem intersu deteta da otac samostalno vrši roditeljsko pravo. Istovremeno je utvrđeno da majka, ovde tužena, ispoljava nestalno i na mahove nemarno ponašanje prema detetu, zbog čega je privremenom merom od 15.12.2017. godine dete bilo privremeno predato ocu na staranje. Utvrđeno je da majka nedovoljno sarađuje sa ocem povodom brige o detetu, te da opstruiše stručni postupak Centra za socijalni rad. Navedeno govori u prilog zaključku da je u interesu pravilnog psiho-fizičkog i socijalno-emocionalnog razvoja deteta najcelishodnije da se ocu poveri samostalno vršenje roditeljskog prava. Način održavanja ličnih odnosa tužene sa maloletnim detetom određen je u skladu sa odredbom člana 61. Porodičnog zakona, na način kojim se ne ugrožava ritam života deteta. Nižestepeni sudovi su cenili potrebe maloletnog deteta kao poverioca izdržavanja i mogućnosti tužene kao dužnika izdržavanja i utvrdili da je mesečni iznos od 7.000,00 dinara adekvatan doprinos majke ostvarivanju egzistencijalnih potreba maloletnog deteta.
Revizijom tužene osporava se materijalnopravni zaključak nižestepenih sudova da je u najboljem interesu deteta da se ocu poveri samostalno vršenje roditeljskog prava. Tužena osporava nalaz organa starateljstva, ukazujući da je dat paušalno i bez navođenja argumenata u prilog ocu.
Vrhovni kasacioni sud nalazi da su izneti revizijski navodi tužene neosnovani. U toku postupka je na osnovu nalaza i stručnog mišljenja organa starateljstva, koje je sud dužan da pribavi u skladu sa odredbom člana 270. Porodičnog zakona, utvrđeno da otac prepoznaje potrebe maloletnog deteta i da odgovara na iste, kao i da pruža detetu dobar model vaspitanja i stabilne uslove života. S druge strane, utvrđeno je da je tužena u prethodnom periodu ispoljila nestalno ponašanje prema detetu, da nedovoljno sarađuje sa ocem oko brige o detetu i da ispoljava otpor i neprijateljski stav prema stručnim saradnicima nadležnog Centra za socijalni rad. U postupku po reviziji ne može se osporavati ocena izvedenih dokaza pa te revizijske navode Vrhovni kasacioni sud nije posebno cenio.
Na temelju iznetih razloga, odlučeno je kao u izreci, primenom odredbe člana 414. stav 1. ZPP.
Predsednik veća – sudija
dr Dragiša B. Slijepčević,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić