![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 4414/2018
29.01.2020. godina
Beograd
R E Š E NJ E
NE PRIHVATA SE odlučivanje o reviziji tuženog, izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Kragujevcu Gž br. 2739/17 od 04.04.2018. godine, kao izuzetno dozvoljenoj reviziji.
ODBACUJE SE, kao nedozvoljena, revizija tuženog, izjavljena protiv presude Apelacionog suda u Kragujevcu Gž br. 2739/17 od 04.04.2018. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Raškoj P br. 268/16 od 05.06.2017. godine, usvojen je tužbeni zahtev i utvrđeno je da ugovor o poklonu overen pred Osnovnim sudom u Raškoj pod Opu br. …/… od 17.10.2014. godine, između VV kao poklonodavca i BB kao poklonoprimca, ne proizvodi pravno dejstvo prema tužiocu u obimu potrebnom za namirenje njegovog potraživanja prema VV u iznosu od 441.730,11 dinara, sa kamatom, te je obavezan tuženi da trpi namirenje tužioca prodajom nepokretnosti bliže opisanih u ovom stavu izreke prvostepene presude. Stavom drugim izreke tužilac je obavezan na naknadu troškova postupka.
Presudom Apelacionog suda u Kragujevcu Gž br. 2739/17 od 04.04.2018. godine, odbijena je žalba tuženog kao neosnovana i potvrđena prvostepena presuda.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu tuženi je blagovremeno izjavilo reviziju, zbog pogrešne primene materijalnog prava, s tim što je predložilo da se revizija smatra izuzetno dozvoljenom, primenom člana 404. ZPP.
Ceneći ispunjenost uslova za izuzetnu dozvoljenost revizije, Vrhovni kasacioni sud je našao da nisu ispunjeni zakonski uslovi za odlučivanje o posebnoj reviziji tužioca, kao izuzetno dozvoljenoj reviziji, na osnovu odredbe člana 404. stav 1. ZPP, s obzirom na to da ne postoji potreba za razmatranjem pravnih pitanja od opšteg interesa ili pravnih pitanja u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i potrebe novog tumačenja prava, jer se u konkretnom slučaju radi o parnici radi pobijanja dužnikovih pravnih radnji, gde odluka o osnovanosti tužbenog zahteva i primena materijalnog prava, zavise od utvrđenog činjeničnog stanja u svakom konkretnom slučaju. Tuženi uz reviziju nije priložio sudske odluke koje bi učinile osnovanim razlog predviđen članom 404. ZPP za izjavljivanje revizije, a koji se odnosi na sudsku praksu, te postojanje različitih sudskih odluka u istoj činjeničnoj i pravnoj situaciji, kao u konkretnom slučaju i suprotnom presuđenju sudova o istom tužbenom zahtevu, kao što je konkretan, pa je u skladu s tim i odlučeno kao u stavu prvom izreke.
Ispitujući dozvoljenost revizije, u smislu člana 410. stav 2. tačka 5. Zakona o parničnom postupku, Vrhovni kasacioni sud je našao da revizija nije dozvoljena.
Naime, odredbom člana 403. stav 3. ZPP, propisano je da revizija nije dozvoljena u imovinsko-pravnim sporovima ako vrednost predmeta spora pobijanog dela ne prelazi dinarsku protivvednost 40.000 evra po srednjem kursu NBS na dan podnošenja tužbe.
Tužba radi pobijanja dužnikovih pravnih radnji, podneta je 14.04.2016 godine, a vrednost predmeta spora je opredeljena na iznos od 10.000,00 dinara (pri čemu je visina potraživanja tužioca u tužbenom zahtevu i izreci prvostepene odluke opredeljena na iznos od 441.730,11 dinara).
Imajući u vidu da se radi o imovinsko-pravnom sporu u kome se tužbeni zahtev odnosi na novčano potraživanje, u kome pobijana vrednost predmeta spora očigledno ne prelazi dinarsku protivvrednost 40.000 evra prema srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe, to je Vrhovni kasacioni sud našao da je revizija nedozvoljena.
Na osnovu člana 413. u vezi člana 410. stav 2. tačka 5. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je odlučio kao u stavu drugom izreke.
Predsednik veća - sudija
Jasminka Stanojević,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić