![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 4424/2019
30.01.2020. godina
Beograd
R E Š E NJ E
NE DOZVOLJAVA SE odlučivanje o posebnoj reviziji tužene izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Somboru Gž 1476/18 od 24.12.2018. godine.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena revizija tužene izjavljena protiv presude Višeg suda u Somboru Gž 1476/18 od 24.12.2018. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Somboru P 431/18 od 10.07.2018. godine, koja je ispravljena rešenjem istog suda P 431/18 od 16.08.2018. godine, stavom prvim izreke delimično je usvojen tužbeni zahtev tužioca. Stavom drugim izreke, utvrđena je ništavost odredbe člana 8. stav 1. ugovora o dinarskom kreditu sa deviznom klauzulom za kupovinu stambenog objekta osiguranog kod Nacionalne korporacije za osiguranje stambenih kredita broj ..., što je tužena dužna trpeti i priznati. Stavom trećim izreke, obavezana je tužena da isplati tužiocu iznos od 45.977,89 dinara i zakonsku zateznu kamatu na iznos od 30.638,00 dinara počev od 22.05.2018. godine pa do isplate. Stavom četvrtim izreke, odbijen je kao neosnovan tužbeni zahtev tužioca preko dosuđene zakonske zatezne kamate do tražene na iznos od 15.339,89 dinara počev od 22.05.2018. godine do isplate. Stavom petim izreke, obavezana je tužena da naknadi tužiocu troškove parničnog postupka u iznosu od 84.960,00 dinara, sa zakonskom zateznom kamatom od dana izvršnosti presude do isplate.
Presuom Višeg suda u Somboru Gž 1476/18 od 24.12.2018. godine, stavom prvim izreke, žalba tužene je usvojena i presuda Osnovnog suda u Somboru P 431/18 od 10.07.2018. godine, koja je ispravljena rešenjem istog suda P 431/18 od 16.08.2018. godine, preinačena u pobijanom usvajajućem delu i delu odluke o troškovima postupka na način što je obavezana tužena da tužiocu isplati iznos od 389,16 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu NBS važećem u vreme isplate sa zateznom kamatom na iznos glavnice od 270 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu NBS važaćem u vreme isplate, počev od 22.05.2018. godine do isplate i odbijen je zahtev tužioca za naknadu troškova postupka preko iznosa od 58.860,00 dinara do dosuđenog iznosa od 84.860,00 dinara sa zakonskom zateznom kamamtom na tu razliku, dok je u preostalom pobijanom a nepreinačenom usvajajućem delu i delu odluke o troškovima postupka, prvostepena presuda potvrđena a žalba tužene odbijena. Stavom drugim izreke, odbijen je zahtev tužene za naknadu troškova žalbenog postupka.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu tužena je blagovremeno izjavila reviziju zbog pogrešne primene materijalnog prava, pozivajući se na odredbu člana 404. Zakona o parničnom postupku, zbog potrebe da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa, odnosno u interesu ravnopravnosti građana i radi ujednačavanja sudske prakse.
Prema odredbi člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“, br. 72/11, 49/13-US, 74/13-US, 55/14 i 87/2018 – u daljem tekstu: ZPP), revizija je izuzetno dozvoljena zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja se ne bi mogla pobijati revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa ili pravna pitanja u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i ako je potrebno novo tumačenje prava (posebna revizija). Stavom 2. je propisano da o dozvoljenosti i osnovanosti revizije iz stava 1. ovog člana odlučuje Vrhovni kasacioni sud u veću od pet sudija.
Vrhovni kasacioni sud je u granicama svojih ovlašćenja na osnovu člana 404. ZPP, ocenio da u konkretnom slučaju nisu ispunjeni uslovi da bi se dozvolilo odlučivanje o posebnoj reviziji tužene. Pobijana presuda ne odstupa od pravnog stava o dozvoljenosti ugovaranja troškova kredita koji je, u vršenju nadležnosti iz člana 31. Zakona o uređenju sudova, Vrhovni kasacioni sud usvojio na sednici Građanskog odeljenja od 22.05.2018. godine. Prema tom pravnom stavu, iznos troškova koje banka obračunava prilikom odobravanja kredita ili koji su poznati na dan obračuna i koje banka obračunava klijentu u toku realizacije kredita mogu biti posebno iskazani u ugovoru o kreditu kao obaveza korisnika kredita, bilo u procentualnom iznosu ili u apsolutnoj vrednosti, ali uslov je da moraju biti navedeni u ponudi banke tako jasno i nedvosmisleno da korisnik kredita nijednog trenutka ne bude doveden u zabludu o kojim troškovima je reč i mogu biti naplaćeni korisniku kredita samo jednom. Tužena, iako je na njoj bio teret dokazivanja, nije pružila dokaze da je postupila u skladu sa navedenim pravnim stavom. Zato, ni u slučaju da je dozvoljeno odlučivanje o reviziji tužene u smislu člana 404. ZPP, ne bi došlo do drugačijeg odlučivanja i povoljnijeg ishoda spora za tuženu.
Iz navedenog razloga nisu ispunjeni uslovi da se u ovoj parnici prihvati odlučivanje o reviziji tužene kao izuzetno dozvoljenoj, pa je na osnovu člana 404. ZPP Vrhovni kasacioni sud odlučio kao u stavu prvom izreke ovog rešenja.
Ispitujući dozvoljenost revizije na osnovu člana 410. stava 2. tačke 5) ZPP, Vrhovni kasacioni sud je utvrdio da revizija nije dozvoljena.
Tužba je podneta 22.02.2018. godine, a vrednost predmeta spora je iznos od 45.977,89 dinara. Pobijana drugostepena presuda doneta je 24.12.2018. godine.
Članom 468. stavom 1. ZPP propisano je da su sporovi male vrednosti sporovi u kojima se tužbeni zahtev odnosi na potraživanje u novcu koje ne prelazi dinarsku protivvrednost 3.000,00 evra po srednjem kursu NBS na dan podnošenja tužbe. Članom 479. stavom 6. ZPP propisano je da u postupcima u sporovima male vrednosti protiv odluke drugostepenog suda revizija nije dozvoljena.
Kako se u konkretnom slučaju radi o sporu male vrednosti, jer je vrednost predmeta spora očigledno ispod zakonskog cenzusa od 3.000 evra, to revizija tužene nije dozvoljena, u smislu člana 479. stava 6. ZPP.
Imajući izloženo u vidu, na osnovu člana 413. ZPP, odlučeno je kao u drugom stavu izreke.
Predsednik veća - sudija
Branislava Apostolović, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić