![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 4569/2019
11.03.2020. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija Božidara Vujičića, predsednika veća, Vesne Subić, Jelice Bojanić Kerkez, Zvezdane Lutovac i Dragane Marinković, članova veća, u parnici tužioca AA iz ..., čiji je punomoćnik Siniša Cvetković, advokat u ..., protiv tužene Republike Srbije, koju zastupa Državno pravobranilaštvo, radi isplate, odlučujući o reviziji tužioca izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Vranju Gž 1454/13 od 09.05.2014. godine, u sednici veća održanoj 11.03.2020. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE PRIHVATA SE odlučivanje o reviziji tužioca izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Vranju Gž 1454/13 od 09.05.2014. godine, kao o izuzetno dozvoljenoj.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena revizija tužioca izjavljena protiv presude Višeg suda u Vranju Gž 1454/13 od 09.05.2014. godine.
ODBIJA SE zahtev tužioca za naknadu troškova postupka po reviziji.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Vranju, Sudske jedinice u Preševu P 310/13 od 26.08.2013. godine, stavom prvim izreke obavezana je tužena da tužiocu isplati iznos od 1.950,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 25.06.2005. godine do isplate; stavom drugim izreke obavezana je tužena da tužiocu naknadi troškove postupka u iznosu od 31.500,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od presuđenja do isplate i znos od 3.800,00 dinara; stavom trećim izreke odbijen je deo tužbenog zahteva za isplatu zakonske zatezne kamate na iznos naknade troškova postupka od 3.800,00 dinara od presuđenja do isplate.
Presudom Višeg suda u Vranju Gž 1454/13 od 09.05.2014. godine, stavom prvim izreke preinačena je prvostepena presuda u stavu prvom izreke tako što je odbijen tužbeni zahtev da se obaveže tužena da tužiocu isplati iznos od 1.950,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 25.06.2005. godine do isplate; stavom drugim izreke preinačena je prvostepena presuda u stavu drugom izreke tako što je obavezan tužilac da tuženoj naknadi troškove postupka u iznosu od 12.000,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 09.05.2014. godine do isplate; stavom trećim izreke obavezan je tužilac da tuženoj naknadi troškove žalbenog postupka u iznosu od 12.000,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 09.05.2014. godine do isplate.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu tužilac je blagovremeno izjavio reviziju zbog pogrešne primene materijalnog prava, sa predlogom da se o reviziji odlučuje kao o izuzetno dozvoljenoj u smislu člana 404. ZPP.
Prema odredbi člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“, br. 72/11, 49/13-US, 74/13-US, 55/14 i 87/18 – u daljem tekstu: ZPP), revizija je izuzetno dozvoljena zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja ne bi mogla da se pobija revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa ili pravna pitanja u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i ako je potrebno novo tumačenje prava (posebna revizija). O dozvoljenosti i osnovanosti revizije iz stava 1. ovog člana, odlučuje Vrhovni kasacioni sud u veću od pet sudija (stav 2. navedenog člana).
Vrhovni kasacioni sud nalazi da nisu ispunjeni uslovi za odlučivanje o izjavljenoj reviziji kao o izuzetno dozvoljenoj u smislu odredbe člana 404. stav 1. ZPP, jer nema potrebe za ujednačavanjem sudske prakse, imajući u vidu razloge drugostepenog suda za odbijanje tužbenog zahteva za naknadu materijalne štete usled zastarelosti potraživanja iste, budući da je u smislu odredbe člana 172. stav 1. Zakona o obligacionim odnosima, tužena odgovorna za štetu koju je njen organ u vršenju ili u vezi sa vršenjem svojih funkcija, prouzrokovao tužiocu, kao veštaku koji je obavio svoj stručni zadatak, odnosno izradio nalaz i mišljenje u predmetu za koji je bio angažovan, dakle, odgovorna je za nepravilan rad svog organa, ali je tužilac propustio da u rokovima određenim odredbom člana 376. stav 1. i 2. ZOO, pravo na naknadu štete ostvari sudskim putem. Osim toga, tužilac uz reviziju nije priložio neku pravnosnažnu presudu kojom je o istom činjenično-pravnom pitanju odlučeno na drugačiji način, zbog čega se ne može govoriti o potrebi ujednačavanja sudske prakse.
Iz iznetih razloga je odlučeno kao u stavu prvom izreke.
Vrhovni kasacioni sud je ispitao dozvoljenost izjavljene revizije, primenom člana 410. stav 2. tačka 5. ZPP i utvrdio da revizija tužioca nije dozvoljena.
Tužba u ovom sporu je podneta 18.01.2013. godine i kao vrednost predmeta spora označen je iznos od 1.950,00 dinara. Pobijanom drugostepenom presudom pravnosnažno je okončan postupak u sporu male vrednosti iz člana 468. stav 1. ZPP. U sporu male vrednosti ne primenjuje se član 403. stav 2. tačka 2. ZPP. Prema članu 479. stav 6. istog zakona, protiv odluke drugostepenog suda (u postupku u sporu male vrednosti) revizija nije dozvoljena.
Imajući izloženo u vidu, na osnovu člana 413. ZPP odlučeno je kao u stavu drugom izreke.
Odluka sadržana u stavu trećem izreke, doneta je primenom članova 153. stav 1. i 165. stav 1. ZPP. Tužilac nije postigao uspeh sa izjavljenom revizijom, pa zato nema pravo na naknadu troškova tog postupka.
Predsednik veća - sudija
Božidar Vujičić, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić