![](/sites/default/files/grb-srb-mali.jpg)
Republika Srbija
VRHOVNI SUD
Rev 6056/2023
28.06.2023. godina
Beograd
Vrhovni sud, u veću sastavljenom od sudija: Gordane Komnenić, predsednika veća, dr Ilije Zindovića, Marije Terzić, Vesne Subić i Mirjane Andrijašević, članova veća, u parnici tužioca AA iz ..., čiji je punomoćnik Danka Živanović, advokat iz ..., protiv tuženog Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje sa sedištem u Beogradu, radi naknade štete, odlučujući o reviziji tužioca izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Beogradu Gž 20449/19 od 03.02.2021. godine, u sednici održanoj 28.06.2023. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE DOZVOLJAVA SE odlučivanje o reviziji tužioca, izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Beogradu Gž 20449/19 od 03.02.2021. godine.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena revizija tužioca izjavljena protiv presude Višeg suda u Beogradu Gž 20449/19 od 03.02.2021. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Prvog osnovnog suda u Beogradu P 5933/19 od 24.10.2019. godine, stavom prvim izreke, odbijen je prigovor mesne nenadležnosti. Stavom drugim izreke, odbijen je tužbeni zahtev tužioca kojim je tražio da mu tuženi na ime manje isplaćene penzije za period od januara 2016. godine zaključno sa decembrom 2018. godine isplati iznose od po 116,00 dinara mesečno, sve sa zakonskom zateznom kamatom na svaki od navedenih mesečnih iznosa od 15-og u narednom mesecu za prethodni mesec do isplate, kao neosnovan. Stavom trećim izreke, odlučeno je da svaka stranka snosi svoje troškove. Stavom četvrtim izreke, odbijen je predlog tužioca za oslobađanje od plaćanja sudskih taksi.
Viši sud u Beogradu je presudom Gž 20449/19 od 03.02.2021. godine, stavom prvim izreke, odbio kao neosnovanu žalbu tužioca i potvrdio presudu Prvog osnovnog suda u Beogradu P 5933/19 od 24.10.2019. godine u stavu drugom i trećem izreke. Stavom drugim izreke, ukinuto je rešenje sadržano u stavu četvrtom izreke presude Prvog osnovnog suda u Beogradu P 5933/19 od 24.10.2019. godine i predmet u tom delu vraćen prvostepenom sudu na ponovno odlučivanje. Stavom trećim izreke, odbijen je kao neosnovan zahtev tužioca za naknadu troškova drugostepenog postupka.
Protiv pravnosnažne presude Višeg suda donete u drugom stepenu tužilac je blagovremeno izjavio reviziju zbog pogrešne primene materijalnog prava, sa predlogom da se o reviziji odlučuje kao izuzetno dozvoljenoj, na osnovu člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku – ZPP („Službeni glasnik RS“, br. 72/11... 18/20).
Prema navedenoj odredbi zakona, revizija je izuzetno dozvoljena zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja ne bi mogla da se pobija revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa ili pravna pitanja u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i ako je potrebno novo tumačenje prava (posebna revizija).
Vrhovni sud nalazi da nema mesta odlučivanju o reviziji tužioca kao izuzetno dozvljenoj reviziji, jer u ovom slučaju ne postoji potreba za razmotranjem pravnih pitanja od opšteg interesa i u interesu ravnopravnosti građana i ujednačavanja sudske prakse, kao i novog tumačenja prava, uzimajući u obzir vrstu spora i sadržinu tražene sudske zaštite, način presuđenja i razloge za odbijanje tužbenog zahteva. Tužbeni zahtev za naknadu štete zbog manje isplaćene penzije u periodu od januara 2016. godine do decembra 2018. godine je odbijen s pozivom na odredbu člana 109. Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, a obrazloženje pobijane presude za odluku o tužbenom zahtevu ne odstupa od pravnog stava izraženog u odlukama Vrhovnog kasacionog suda kojima je odlučeno o zahtevima sa istovrsnim činjeničnim stanjem kao u ovoj pravnoj stvari. Naime, tužilac se opredelio za isplatu penzije u gotovini na adresi svog prebivališta i takvim izborom načina isplate prihvatio je i obavezu da plati poštarinu propisanu cenovnikom JP „Pošta Srbije“ i to pod uslovima povoljnijim od tržišnih. Paušalno pozivanje tužioca da su drugi sudovi u predmetima sa istovrsnim činjeničnim i pravnim osnovom doneli drugačije odluke, koje odluke nisu priložene, ne ukazuju nužno na drugačiji pravni stav izražen u tim odlukama, jer pravilna primena prava u sporovima sa tužbenim zahtevom kao u ovom slučaju zavisi od utvrđenog činjeničnog stanja. Iz navedenih razloga nema osnova za odlučivanje o reviziji kao posebnoj, pa je odlučeno kao u stavu prvom izreke primenom člana 404. stav 2.
Vrhovni sud je ispitao dozvoljenost izjavljene revizije u smislu odredaba člana 410. stav 2. tačka 5. u vezi sa članom 468. stav 1. i 479. stav 6. ZPP i ocenio da je i u smislu tih zakonskih odredaba revizija nedozvoljena.
Naime, Zakonom o parničnom postupku je propisano da su sporovi male vrednosti u kojima se tužbeni zahtev odnosi na potraživanje u novcu koje ne prelazi dinarsku protivvrednost 3.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe (član 468. stav 1.), da u takvom sporu protiv odluke drugostepenog suda revizija nije dozvoljena (član 479. stav 6.), kao i da je revizija nedozvoljena ako je izjavljena protiv presude protiv koje po zakonu ne može da se podnese (član 403. stav 1. i 3).
Tužba je podneta 03.09.2021. godine, a vrednost predmeta spora je 4.176,00 dinara, što ne prelazi dinarsku protivvrednost 3.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe, pa se u konkretnom slučaju radi o sporu male vrednosti.
S obzirom da je pobijanom presudom donetom u drugom stepenu odlučeno u sporu male vrednosti i da u takvom sporu nije dozvoljena revizija, Vrhovni sud je odlučio kao u drugom stavu izreke na osnovu člana 413. ZPP.
Predsednik veća - sudija
Gordana Komnenić, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić