![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 8028/2021
10.06.2022. godina
Beograd
U IME NARODA
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: dr Dragiše B. Slijepčevića, predsednika veća, Jasmine Stamenković i dr Ilije Zindovića, članova veća, u parnici tužilje AA iz ..., čiji je punomoćnik Aleksandar Radivojević, advokat u ..., protiv tužene BB iz ..., kao naslednika pok. VV iz ..., čiji je punomoćnik Milovan Lalić, advokat u ..., radi raskida sporazuma i utvrđenja, odlučujući o reviziji tužilje izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Beogradu Gž 4072/17 od 16.11.2017. godine, u sednici veća od 10.06.2022. godine, doneo je
P R E S U D U
ODBIJA SE, kao neosnovana, revizija tužilje izjavljena protiv presude Apelacionog suda u Beogradu Gž 4072/17 od 16.11.2017. godine.
ODBIJAJU SE, kao neosnovani, zahtevi parničnih stranaka za naknadu troškova revizijskog postupka.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Prvog osnovnog suda u Beogradu P 38378/13 od 17.10.2016. godine, stavom prvim izreke, raskinut je sporazum o deobi zaostavštine pok. GG sačinjen u Trećem opštinskom sudu u Beogradu O 1392/03 između tužilje i pok. VV; stavom drugim izreke utvrđeno je da su tužilja i pok. VV suvlasnici u po 1/2 idealnih delova na jednosobnom stanu broj ..., površine 35 m2, na petom spratu zgrade u ulici ... ..., na katastarskoj parceli broj ... upisanoj u list nepokretnosti broj ... KO ...; stavom trećim izreke utvrđeno je da su tužilja i pok. VV suvlasnici sa po 25/200 idealnih delova na porodičnoj stambenoj zgradi broj ..., pomoćnoj zgradi – šupi broj ... i pomoćnoj zgradi broj ..., u ... u ulici ... broj ...; stavovima četvrtim i petim izreke obavezana je pok. VV da tužilji preda u suposed nepokretnosti iz drugog i trećeg stava izreke; stavom šestim izreke određena je privremena mera tako što je obavezana pok. VV da tužilji preda u suposed nepokretnosti iz drugog stava izreke u roku od 24 časa; stavom sedmim izreke određena je privremena mera tako što je zabranjeno pok. VV ili bilo kom drugom licu koje ona ovlasti prodaja, opterećenje ili bilo kakvo drugo raspolaganje nepokretnostima iz drugog i trećeg stava izreke do pravnosnažnog okončanja spora; stavom osmim izreke utvrđeno je da su tužilja i pok. VV suvlasnici, svaka ½, novčanih sredstva na deviznoj štednoj knjižici ... broj ... ... ..., koja se nalaze na računu Nacionalne štedionice; stavom devetim izreke utvrđeno je da su tužilja i pok. VV suvlasnici sa po 1/2 idealnih delova na putničkom vozilu registarske oznake ... ...-...; stavom desetim izreke dozvoljeno je preinačenje tužbe iz podneska od 07.06.2016. godine; stavom jedanaestim izreke obavezana je pok. VV da tužilji naknadi troškove postupka u iznosu od 192.300,00 dinara.
Presudom Apelacionog suda u Beogradu Gž 4072/17 od 16.11.2017. godine preinačena je prvostepena presuda tako što je odbijen tužbeni zahtev i zahtev za određivanje privremenih mera i obavezana je tužilja da pok. VV naknadi troškove prvostepenog postupka u iznosu od 123.000,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 17.10.2016. godine do isplate i žalbenog postupka u iznosu od 18.000,00 dinara.
Protiv navedene drugostepene presude tužilja je blagovremeno izjavila reviziju zbog bitne povrede odredaba parničnog postupka i pogrešne primene materijalnog prava.
Tužena je blagovremeno podnela odgovor na reviziju.
Ispitujući pobijanu presudu u smislu člana 408. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“, br. 72/11...18/20), Vrhovni kasacioni sud je ustanovio da revizija nije osnovana.
U postupku donošenja pobijane presude nije učinjena bitna povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stava 2. tačke 2. Zakona o parničnom postupku, na koju revizijski sud pazi po službenoj dužnosti.
Prema utvrđenom činjeničnom stanju, u ostavinskom postupku u Trećem opštinskom sudu u Beogradu O 1392/03 iza pok. GG tužena BB, kćerka ostavioca, prihvatila se svog naslednog dela i istovremeno ga ustupila majci, sada pok. VV, i sestri AA. Tužilja i pok. VV su dale nasledničke izjave kojim su primile nasledni deo koji im pripada po zakonu i ustupljeni deo. Tužilja i pok. VV su postigle sporazum o deobi nasleđene imovine koji je unet u rešenje o nasleđivanju od 27.05.2003. godine. Prema sporazumu, pok. VV je oglašena za naslednika na jednosobnom stanu broj ..., površine 35 m2, na petom spratu, u ulici ... broj ..., na katastarskoj parceli broj ..., upisan u zemljišnoknjižni uložak broj ... KO ... i na 50/200 idealnih delova kuće i tri zrade u ulici ... broj ..., na katastarskoj parceli broj ..., upisane u zemljišnoknjižni uložak broj ... KO ... . Prema sporazumu, tužilja je oglašena za naslednika novčanih sredstava na deviznoj štednoj knjižici i putničkog vozila.
Pok. VV i BB nisu dozvoljavale tužilji da se slobodno kreće, kuva, odlaže svoju garderobu u stanu u kojem su zajedno živele u ... br. ..., pov. 64,40m2. Iz navedenog stana tužilja i njen suprug su prinudno iseljeni 28.12.2012. godine.
Prema stanovištu prvostepenog suda, tužbeni zahtev za raskid sporazuma o deobi zaostavštine je usvojen primenom pravnih pravila Srpskog građanskog zakonika za opoziv ugovora o poklonu. Sporazum o deobi u suštini predstavlja ugovor o poklonu zaključen između tužilje, kao poklonodavca, i pok. VV, kao poklonoprimca, zbog nesrazmere u vrednosti imovine koja je na osnovu sporazuma pripala tužilji i pok. VV. Postupci pok. VV prema tužilji predstavljaju grubu neblagodarnost zbog čega je sporazum raskinut. Primenom članova 14. i 20. stava 1. ZOSPO utvrđeno je da su parnične stranke suvlasnici na zaostavštini pok. GG u jedankim delovima i obavezana je pok. VV da tužilji preda u suposed predmetne nepokretnosti.
Prema stanovištu drugostepenog suda, tužbeni zahtev je odbijen jer sporazum o deobi nasledstva unet u rešenje o nasleđivanju ima pravno dejstvo sudskog poravnanja u smislu člana 1089. ZOO. Zahtev za poništaj sporazuma može se postaviti zbog mana volje, a nije moguć raskid sporazuma iz razloga za opoziv ugovora o poklonu.
Nisu osnovani revizijski navodi kojima se ukazuje da je pobijanom presudom pogrešno primenjeno materijalo pravo. Iz odredbe člana 122. stava 3. Zakona o vanparničnom postupku proizlazi da se naslednici koji su se primili nasleđa mogu sporazumeti o deobi nasledstva i da se takav sporazum unosi u rešenje o nasleđivanju. Sporazum o deobi nasleđa ne može se smatrati ugovorom o poklonu samo zbog toga što su se naslednici sporazumeli da imovinu podele tako da jednom od naslednika pripadne imovina veće vrednosti. Sporazum o deobi imovine je poseban pravni institut i ne može se smatrati ugovorom o poklonu samo zbog nesrazmere nasleđenih delova ili kasnijeg poremećaja odnosa između naslednika. U situaciji kada se jedan naslednik primi nasleđa uz istovremeno ustupanje naslednog dela drugom nasledniku, na odnose između ustupioca i prijemnika primenjuju se pravila o poklonu jer je to izričito normirano odredbama člana 216. ZON. U ostalim situacijama ne postoji zakonski osnov da se na međusobne odnose naslednika primenjuju pravila o poklonu. Izjava o odricanju i izjava o prijemu nasleđa mogu se poništavati ako su date kao posledica prinude, pretnje, prevare ili zablude (članovi 214. stav 4. i 220. stav 4. ZON). Analogno tome i izjava na osnovu koje je postignut sporazum o deobi nasledstva može se poništavati samo ako je data kao posledica prinude, pretnje, prevare ili zablude jer je i to izjava kojom se suštinski raspolaže naslednim delom.
Vrhovni kasacioni sud je, primenom člana 414. stava 1. ZPP, odlučio kao u prvom stavu izreke.
Vrhovni kasacioni sud je, primenom člana 165. stava 1. u vezi članova 153. i 154 ZPP, odbio zahteve parničnih stranaka za naknadu troškova revizijskog postupka jer tužilja nije uspela u ovom postupku, a odgovor na reviziju koji je podnela tužena nije bio potreban za ovu parnicu.
Predsednik veća-sudija
dr Dragiša B. Slijepčević, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić