![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev2 1682/2019
05.06.2019. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Jasminke Stanojević, predsednika veća, Spomenke Zarić, Biserke Živanović, Branislava Bosiljkovića i Zorane Delibašić, članova veća, u parnici tužilje AA iz ..., čiji je punomoćnik Dejan Krstić, advokat iz ..., protiv tuženih ''BB'' a.d., sa sedištem u ..., čiji je punomoćnik Aleksandar Andrić, advokat iz ... i ''VV'' a.d., sa sedištem u ..., čiji je punomoćnik Jovana Memarović, advokat iz ...., radi isplate, odlučujući o reviziji tužene ''BB'' a.d, izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3255/2018 od 21.12.2018. godine, u sednici održanoj 05.06.2019. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE PRIHVATA SE odlučivanje o reviziji tužene ''BB'' a.d., ..., izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3255/2018 od 21.12.2018. godine, kao izuzetno dozvoljenoj.
ODBACUJE SE kao nedozvoljena, revizija tužene ''BB'' a.d., ..., izjavljena protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 3255/2018 od 21.12.2018. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Somboru P1 910/2017 od 26.09.2018. godine, usvojen je tužbeni zahtev i obavezani tuženi da tužilji, za period decembar 2014. godine – avgust 2015. godine, solidarno naknade troškove za ishranu u toku rada i regres za korišćenje godišnjeg odmora, sa zakonskom zateznom kamatom, kako je izrekom navedeno, kao i da solidarno naknade troškove parničnog postupka u iznosu od 59.464,00 dinara, sa zateznom kamatom od izvršnosti presude do isplate.
Apelacioni sud u Novom Sadu je presudom Gž1 3255/2018 od 21.12.2018. godine, odbio žalbe tuženih i potvrdio prvostepenu presudu.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu, tužena ''BB'' a.d. ..., je preko punomoćnika blagovremeno izjavila reviziju iz razloga propisanih članom 404. Zakona o parničnom postupku.
Pobijana drugostepena presuda doneta je u skladu sa pravnim shvatanjem Vrhovnog kasacionog suda o pravnim pitanjima na koja se revizijom ukazuje, a tiču se, u suštini, prava zaposlenih na isplatu toplog obroka i regresa i odgovornosti poslodavca prethodnika i sledbenika kada je došlo do promene poslodavaca, usled statusnih promena. Naime, shvatanje Vrhovnog kasacionog suda o pravnim pitanjima na koja se revizijom ukazuje izraženo je u više odluka Vrhovnog kasacionog suda.
Zaposleni ima pravo na naknadu troškova za ishranu u toku rada i za regres za korišćenje godišnjeg odmora. Ovo pravo zaposlenih proizilazi iz člana 118. stav 1. tačka 5. i 6. Zakona o radu („Službeni glasnik RS“ br. 24/05 sa izmenama i dopunama), dok se visina ovih troškova bliže reguliše opštim aktima poslodavca. U situaciji kada poslodavac ovo pravo zaposlenih ne iskaže u platnoj listi zaposlenih, kako je propisano članom 105. stav 1. i članom 121. stav 1. Zakona o radu, teret dokazivanja da je zaposlenima isplaćena naknada ovih troškova, je na poslodavcu, u konkretnom slučaju na tuženima.
Odgovornost revidenta za prava i obaveze zaposlenih koje su predmet tužbenog zahteva, za period pre izvršenih statusnih promena, proizlazi iz činjenice da sa tužiljom nije zaključen novi ugovor o radu, već je zaključen aneks ugovora o radu, prema kome tužilja kao zaposlena nastavlja radni odnos sa poslodavcem sledbenikom, koji preuzima ne samo prava, već i obaveze poslodavca prethodnika, koje su nastale iz zaključenog ugovora o radu i radnog odnosa. Budući da je tužilja, kako je nižestepenim presudama utvrđeno, bila zaposlena kod prvotuženog do 31.08.2015. godine, to su tuženi u tom periodu solidarno odgovorni za prava i obaveze zaposlenih.
Vrhovni kasacioni sud je ispitao dozvoljenost revizije u smislu člana 410. stav 2., u vezi člana 413. ZPP i utvrdio da revizija nije dozvoljena.
Tužbom podnetom 20.12.2017. godine tužilja je tražila naknadu troškova na ime ishrane u toku rada i regresa za korišćenje godišnjeg odmora u ukupnom iznosu od 36.000,00 dinara. Podneskom od 12.07.2018. godine tužilja je preinačila tužbu i predmetnu naknadu zatražila u ukupnom iznosu od 90.588,60 dinara, koliko iznosi i vrednost predmeta spora koja je naznačena u uvodu prvostepene presude.
Odredbom člana 441. ZPP, propisano je da je revizija dozvoljena u parnicama u sporovima o zasnivanju, postojanju i prestanku radnog odnosa.
U sporovima radi novčanog potraživanja iz radnog odnosa, revizija je dozvoljena pod istim uslovima, kao i u imovinskopravnim sporovima koji se odnose na novčano potraživanje.
Odredbom člana 403. stav 3. ZPP, je propisano, da, revizija nije dozvoljena u imovinskopravnim sporovima ako vrednost predmeta spora pobijanog dela ne prelazi dinarsku protivvrednost od 40.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe.
Kako vrednost predmeta spora pobijanog dela pravnosnažne presude ne prelazi navedenu propisanu vrednost u dinarskoj protivvrednosti od 40.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja i preinačenja tužbe, to revizija nije dozvoljena na osnovu citirane odredbe člana 403. stav 3. ZPP.
Iz iznetih razloga, Vrhovni kasacioni sud je na osnovu čl. 404. i 413. ZPP, odlučio kao u izreci.
Predsednik veća-sudija
Jasminka Stanojević,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić