![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev2 3167/2022
27.04.2023. godina
Beograd
U IME NARODA
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Zvezdane Lutovac, predsednika veća, Ivane Rađenović i Vladislave Milićević, članova veća, u parnici tužioca AA iz ..., čiji je punomoćnik Miloš Kukureković, advokat iz ..., protiv tužene Opštine Štrpce, koju zastupa punomoćnik Dragan Veljković, advokat iz ..., radi isplate razlike zarade, odlučujući o reviziji tužioca izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Nišu Gž1 4808/2021 od 12.01.2022. godine, u sednici održanoj 27.04.2023. godine, doneo je
P R E S U D U
USVAJA SE revizija tužioca, PREINAČUJE SE presuda Apelacionog suda u Nišu Gž1 4808/2021 od 12.01.2022. godine, tako što se žalba tužene ODBIJA kao neosnovana i POTVRĐUJE presuda Osnovnog suda u Leskovcu P1 242/20 od 08.07.2021. godine, a odbija zahtev tužene za naknadu troškova parničnog postupka.
OBAVEZUJE SE tužena da naknadi tužiocu troškove revizijskog postupka u iznosu od 82.639,80 dinara, u roku od 15 dana od dana prijema otpravka presude.
ODBIJA SE zahtev tužene za naknadu troškova odgovora na reviziju.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Leskovcu P1 242/20 od 08.07.2021. godine, stavom prvim izreke, usvojen je tužbeni zahtev i obavezana tužena da isplati tužiocu za period od 01.03.2017. godine do 01.01.2020. godine na ime naknade štete u visini razlike između pripadajuće minimalne i isplaćene zarade ukupan iznos od 106.293,45 dinara i to pojedinačno navedene mesečne novčane iznose sa zakonskom zateznom kamatom počev od poslednjeg dana u mesecu za prethodni mesec (sve bliže navedeno i opredeljeno ovim stavom izreke). Stavom drugim izreke, usvojen je tužbeni zahtev i obavezana tužena da isplati tužiocu za period od 01.03.2017. godine do 01.01.2020. godine na ime naknade štete u visini razlike između pripadajućeg i isplaćenog dodatka na zaradu prema Zaključku Vlade RS od 25.12.2008. godine ukupan iznos od 50.104,43 dinara i to pojedinačno navedene mesečne novčane iznose sa zakonskom zateznom kamatom počev od poslednjeg dana u mesecu za prethodni mesec (sve bliže navedeno i opredeljeno ovim stavom izreke). Stavom trećim izreke, obavezana je tužena da naknadi tužiocu troškove parničnog postupka u iznosu od 60.808,00 dinara, što ukoliko tužena ne učini u navedenom roku obavezuje se da plati zakonsku zateznu kamatu od izvršnosti presude do isplate.
Presudom Apelacionog suda u Nišu Gž1 4808/2021 od 12.01.2022. godine, preinačena je prvostepena presuda tako što je odbijen kao neosnovan tužbeni zahtev tužioca kojim je tražio da se obaveže tužena da mu na ime naknade štete u visini razlike između pripadajuće minimalne i isplaćene zarade i na ime naknade štete u visini razlike između pripadajućeg i isplaćenog dodatka na zaradu prema Zaključku Vlade Republike Srbije od 25.12.2008. godine, isplati pojedinačno opredeljene mesečne novčane iznose sa zakonskom zateznom kamatom od poslednjeg dana u mesecu za prethodni mesec do isplate i obavezan je tužilac da naknadi tuženoj troškove parničnog postupka u iznosu od 28.500,00 dinara.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu, tužilac je blagovremeno izjavio reviziju na osnovu člana 403. stav 2. tačka 2. ZPP zbog pogrešne primene materijalnog prava.
Tužena je podnela odgovor na reviziju tužioca, zahtevajući naknadu za troškove njenog sastava.
Ispitujući pobijanu presudu na osnovu člana 408. u vezi člana 403. stav 2. tačka 2. Zakona o parničnom postupku - ZPP („Službeni glasnik RS“ br. 72/11 ... 18/20), Vrhovni kasacioni sud je našao da je revizija osnovana.
U postupku donošenja pobijane drugostepene presude nije učinjena bitna povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 2. tačka 2. ZPP, na koju Vrhovni kasacioni sud pazi po službenoj dužnosti.
Prema utvrđenom činjeničnom stanju, tužilac je u radnom odnosu kod tužene na radnom mestu ... po osnovu rešenja od 26.03.2019. godine, kojim mu je određen koeficijent za obračun i isplatu plate od 8,53, dok je rešenjem od 12.11.2019. godine raspoređen na radno mesto ... u Odeljenju za ... Opštine Štrpce. Na osnovu nalaza i mišljenja sudskog veštaka ekonomsko-finansijske struke utvrđeni su pojedinačni iznosi za sporni period od 01.03.2017. godine do 01.01.2020. godine (u dve varijante) u visini razlike između minimalne zarade i osnovne zarade koja je tužiocu isplaćivana bez uvećanja po Zaključku Vlade RS u iznosu od 106.293,45 dinara, kao i visina razlike na ime tzv.“kosovskog dodatka“ obračunatog na zaradu u visini minimalne zarade u iznosu od 50.104,43 dinara (prva varijanta) i tužbeni zahtev je opredeljen u skladu sa ovom varijantom nalaza i mišljenja veštaka. Po drugoj varijanti nema razlike u zaradi koju tužilac potražuje, jer je zarada koju je tužilac primio sa „kosovskim dodatkom“ veća od minimalne zarade.
Polazeći od utvrđenog činjeničnog stanja, prvostepeni sud je usvojio tužbeni zahtev nalazeći da je tuženi kao poslodavac tužiocu u spornom periodu isplaćivao zaradu u manjem iznosu u odnosu na pripadajuću u visini minimalne zarade, a bez uvećanja za “kosovski dodatak“ od 50% na mesečnom nivou, što za posledicu ima osnovanost tužbenog zahteva.
Drugostepeni sud nije prihvatio ovakav stav prvostepenog suda, smatrajući da je isplaćena zarada tužiocu pravilno obračunata uz uvećanje od 50% mesečno jer je sa tzv. „kosovskim dodatkom“ realizovana u većem iznosu od minimalne zarade. Stoga smatra da tužilac neosnovano potražuje utuženu razliku, pa je odbio njegov tužbeni zahtev.
Vrhovni kasacioni sud ne prihvata stanovište drugostepenog suda, jer nalazi da je zasnovano na pogrešnoj primeni materijalnog prava.
Tužilac na osnovu člana 5. stav 2. Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i lokalne samouprave („Službeni glasnik RS“, br. 113/17 i 86/19) ima pravo na isplatu minimalne zarade. Osim toga, tužiocu u skladu sa Zaključkom Vlade Republike Srbije broj 120-335/2007-14 od 25.12.2008. godine i Zakonom o budžetu pripada i pravo na uvećanje pripadajuće zarade u visini od 50% mesečno na ime tzv. „kosovskog dodatka“. Prema nalazu veštaka, tužiocu je obračunata plata u manjem iznosu od minimalne zarade i na taj iznos vršeno je uvećanje od 50% mesečno. Takav obračun nije pravilan. Tužilac je imao pravo na isplatu plate u visini minimalne zarade i uvećanje od 50% obračunato na taj iznos. Isplaćena ukupna zarada tužiocu sa tzv. „kosovskim dodatkom“ u spornom periodu je veća od minimalne zarade, ali je manja od iznosa koji se dobija obračunom plate u visini minimalne zarade uz uvećanje za 50% mesečno. Stoga je pravilan zaključak prvostepenog suda da tužilac ima pravo na utuženu razliku zarade.
Na osnovu izloženog, Vrhovni kasacioni sud je primenom odredbe člana 416. stav 1. ZPP doneo odluku kao u stavu prvom izreke.
Kako je preinačena drugostepena presuda i odbijena žalba tuženog, to je potvrđena i odluka o troškovima postupka iz prvostepene presude, a odbijen zahtev tužene za naknadu troškova parničnog postupka.
Tužilac je uspeo u postupku po reviziji, pa mu na osnovu članova 153, 154. i 163. stav 2. ZPP, pripadaju i opredeljeni troškovi ovog postupka, koji obuhvataju troškove na ime: sastava revizije 18.000,00 dinara prema tarifnom broju 13. Tarife o nagradama i naknadama za rad advokata („Službeni glasnik RS“ broj 121/12...37/21), kao i na ime sudskih taksi za reviziju 25.855,92 dinara i revizijsku odluku 38.783,88 dinara, odmereno prema tarifnom broju 1. i 2. taksene tarife Zakona o sudskim taksama („Službeni glasnik RS“ broj 128/24...106/15).
Tuženoj ne pripadaju troškovi opredeljeni u odgovoru na reviziju zato što ti troškovi nisu bili potrebni radni vođenja parnice u smislu člana 154. stav 1. ZPP.
Na osnovu člana 165. stav 2. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je odlučio o troškovima postupka kao u stavovima drugom i trećem izreke.
Predsednik veća - sudija
Zvezdana Lutovac,s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić