![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev2 3042/2019
16.10.2019. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Vesne Popović, predsednika veća, Božidara Vujičića, dr Ilije Zindovića, Branislava Bosiljkovića i Zorane Delibašić, članova veća, u pravnoj stvari tužilje AA iz ..., čiji je punomoćnik Dragan Volarević, advokat iz ..., protiv tuženih „BB“ AD ..., čiji je punomoćnik Ljiljana Popadić, advokat iz ... i AD za ... „VV“ ..., radi isplate, odlučujući o reviziji tuženog „BB“ AD ... izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 2014/19 od 12.06.2019. godine, u sednici održanoj 16.10.2019. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE PRIHVATA SE odlučivanje o reviziji tuženog „BB“ AD ... izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 2014/19 od 12.06.2019. godine, kao izuzetno dozvoljenoj.
ODBACUJE SE, kao nedozvoljena, revizija tuženog „BB“ AD ... izjavljena protiv presude Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 2014/19 od 12.06.2019. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Subotici P1 866/18 od 12.02.2019. godine, stavom prvim i drugim izreke odbijen je prigovor stvarne nenadležnosti suda i prigovor pasivne legitimacije tuženog „BB“ AD ... . Stavom trećim izreke usvojen je tužbeni zahtev. Stavom četvrtim i petim izreke obavezani su tuženi da tužilji za period od 01.05.2015. godine do 01.09.2015. godine solidarno isplate na ime troškova za ishranu u toku rada 21.071,45 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 04.12.2018. godine do konačne isplate i 8.370,44 dinara na ime obračunate zakonske zatezne kamate, kao i na ime troškova regresa za korišćenje godišnjeg odmora 7.108,44 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od 04.12.2018. godine do konačne isplate i 2.825,26 dinara na ime obračunate zakonske zatezne kamate. Stavom šestim izreke obavezani su tuženi da tužilji naknade troškove postupka od 47.300,00 dinara, u slučaju docnje sa zakonskom zateznom kamatom od dana izvršnosti presude do isplate.
Presudom Apelacionog suda u Novom Sadu Gž1 2014/19 od 12.06.2019. godine, odbijene su žalbe tuženih i prvostepena presuda potvrđena.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu, tuženi „BB“ AD ... je izjavio reviziju zbog pogrešne primene materijalnog prava, s tim što je predložio da se revizija smatra izuzetno dozvoljenom, primenom člana 404. ZPP, radi ujednačavanja sudske prakse.
Primenom člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“ br. 72/11...87/18), posebna revizija se može izjaviti zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja se ne bi mogla pobijati revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno razmotriti pravna pitanja od opšteg interesa ili u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse, kao i kada je potrebno novo tumačenje prava. Prema stavu 2. istog člana, ispunjenost uslova za izuzetnu dozvoljenost revizije Vrhovni kasacioni sud ceni u veću od pet sudija.
Pravnosnažnom presudom, odlučeno je o isplati tužilji na ime neisplaćene naknade troškova za ishranu u toku rada i regresa za korišćenje godišnjeg odmora sa pripadajućom kamatom, kojom je utvrđeno da je tužbeni zahtev osnovan, a tuženi su solidarno obavezani da navedene naknade tužilji plate za period od 01.05.2015. godine do 01.09.2015. godine. O ovom pravu tužilje i o visini tražene naknade, sudovi su odlučili u skladu sa pravnim shvatanjem izraženim kroz odluke Vrhovnog kasacionog suda, u kojima je odlučivano o istovetnim zahtevima tužilaca, sa istim ili sličnim pravnim osnovom, zbog čega u konkretnom slučaju ne postoji potreba za razmatranjem pravnih pitanja od opšteg interesa ili u interesu ravnopravnosti građana, kao ni potreba ujednačavanja sudske prakse ili novog tumačenja prava.
Shodno iznetom, Vrhovni kasacioni sud nalazi da u konkretnom slučaju nisu ispunjeni uslovi za odlučivanje o reviziji tuženog, kao izuzetno dozvoljenoj primenom člana 404. stav 1. ZPP, na osnovu čega je i odlučeno kao u stavu prvom izreke.
Ispitujući dozvoljenost revizije u smislu člana 410. stav 2. tačka 5. Zakona o parničnom postupku, Vrhovni kasacioni sud je našao da revizija tuženog nije dozvoljena.
Naime, odredbom člana 403. stav 3. ZPP, propisano je da revizija nije dozvoljena u imovinskopravnim sporovima ako vrednost predmeta spora pobijanog dela ne prelazi dinarsku protivvrednost 40.000 evra po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe.
Tužba radi isplate tužilji na ime naknade troškova za ishranu u toku rada i regresa za korišćenje godišnjeg odmora podneta je 29.05.2018. godine. Vrednost pobijanog dela pravnosnažne presude je 28.179,89 dinara. Ovaj iznos, prema srednjem kursu NBS na dan podnošenja tužbe, predstavlja dinarsku protiv-vrednost ispod 40.000 evra.
Imajući u vidu da se radi o imovinskopravnom sporu u kome se tužbeni zahtev odnosi na novčano potraživanje, u kome pobijana vrednost predmeta spora ne prelazi dinarsku protivvrednost 40.000 evra prema srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja tužbe, to je Vrhovni kasacioni sud našao da je revizija tuženog nedozvoljena.
Na osnovu člana 413. ZPP u vezi člana 410. stav 2. tačka 5. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je odlučio kao u stavu drugom izreke.
Predsednik veća – sudija
Vesna Popović, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić