![](/sites/default/files/grb-srb-mali.jpg)
Republika Srbija
VRHOVNI SUD
Rev2 1462/2024
05.06.2024. godina
Beograd
Vrhovni sud, u veću sastavljenom od sudija: Vesne Stanković, predsednika veća, Radoslave Mađarov i Branke Dražić, članova veća, u parnici tužioca AA iz ..., čiji je punomoćnik Jugoslav Vukajlović, advokat iz ..., protiv tužene Socijalističke partije Srbije, Organizaciona jedinica, Opštinski odbor SPS ..., čiji je punomoćnik Jelena Žikić, advokat iz ..., radi isplate, odlučujući o reviziji tužene izjavljenoj protiv presude Apelacionog suda u Kragujevcu Gž1 2729/23 od 07.12.2023. godine, u sednici održanoj 05.06.2024. godine, doneo je
R E Š E NJ E
UKIDA SE presuda Apelacionog suda u Kragujevcu Gž1 2729/23 od 07.12.2023. godine i predmet vraća drugostepenom sudu na ponovno odlučivanje.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Brusu P1 203/2021 od 20.02.2023. godine, odbijen je kao neosnovan tužbeni zahtev kojim je traženo da se naloži tuženoj da tužiocu na ime minimalne zarade za maj 2017. godine isplati 23.184,00 dinara, sa zakonskom zateznom kamatom od 01.07.2017. godine do isplate, te je naloženo tužiocu da tuženoj nadoknadi parnične troškove od 70.500,00 dinara.
Rešenjem tog suda od 08.06.2023. godine, ispravljena je prvostepena presuda u delu obrazloženja, tako što su označenja da se sporna obaveza odnosi na 2017. godinu, odnosno na april 2017. godine ispravljena i označeno da se obaveza odnosi na maj 2017. godine.
Presudom Apelacionog suda u Kragujevcu Gž1 2729/23 od 07.12.2023. godine, preinačena je ispravljena prvostepena presuda tako što je usvojen tužbeni zahtev i tužena obavezana da tužiocu na ime minimalne zarade za maj 2017. godine isplati 23.184,00 dinara, sa zakonskom zateznom kamatom od 01.07.2017. godine do isplate, kao i da mu nadoknadi parnične troškove od 100.126,00 dinara.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu tužena je blagovremeno izjavila reviziju, zbog bitnih povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 1. u vezi člana 231. ZPP, koje su učinjene u postupku pred drugostepenim sudom i pogrešne primene materijalnog prava.
Tužilac je podneo odgovor na reviziju.
Revizija je dozvoljena u smislu člana 403. stav 2. tačka 2. Zakona o parničnom postupku („Službeni glasnik RS“ br. 72/11 ... 10/23), pa je Vrhovni sud ispitao pobijanu presudu u smislu člana 408. ZPP i utvrdio da je revizija osnovana.
U postupku donošenja pobijane presude nije učinjena bitna povreda odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 2. tačka 2. ZPP, na koju revizijski sud pazi po službenoj dužnosti. Međutim, drugostepeni sud je bez otvaranja rasprave u smislu člana 383. ZPP, izveo zaključak o postojanju bitnih činjenica koje odstupaju od činjenica na kojima je prvostepeni sud zasnovao presudu, pa je osnovano revizijom ukazano da je pobijana presuda zahvaćena bitnom povredom odredaba parničnog postupka iz člana 374. stav 1. u vezi člana 231. ZPP.
Presuda prvostepenog suda zasnovana je na utvrđenju da je tužilac zasnovao radni odnos kod Opštinskog komiteta Saveza komiteta Srbije ... 09.06.1983. godine, da je raspoređen na rad u Opštinskom odboru SPS ... od 01.01.1991. godine na poslove i radne zadatke ..., da opštim aktima tužene počev od 23.04.2003. godine nije bilo predviđeno radno mesto tužioca u Opštinskom odboru u ..., da je on odjavljen sa obaveznog socijalnog osiguranja 31.12.2013. godine i da nije zaključio ugovor o radu sa tuženom nakon tog vremena. Tužilac je podnosio tužbe za isplatu zarade, presude su potvrđivane u Apelacionom sudu, a penzionisan je u avgustu 2020. godine.
Prvostepeni sud zaključuje da tužilac nije pružio dokaze da je faktički obavljao rad u spornom mesecu, za koji potražuje minimalnu zaradu, pa na osnovu odredbi članova 104., 111., 112. i 113. Zakona o radu, te opšteg akta tužene koji ne predviđa radno mesto tužioca, odbija postavljeni tužbeni zahtev za isplatu minimalne zarade, pošto ova zarada pripada za puno radno vreme i standardni učinak.
Drugostepeni sud, pozivom na odredbe članova 30. i 32. Zakona o radu, nalazi da statusne promene kod tužene nisu mogle dovesti do prestanka radnog odnosa tužioca bez sprovođenja predviđene zakonske procedure, pa pošto je tužilac poslove ranijeg radnog mesta faktički obavljao, na osnovu javno objavljenog podatka o visini minimalne zarade za maj u „Službenom glasniku RS“ br. 77/2016, preinačuje prvostepenu presudu i tuženu obavezuje na isplatu spornog iznosa.
Po stanovištu Vrhovnog suda drugostepeni sud je nezakonito postupio kada je presudu zasnovao na činjenicama da je tužilac bez obzira što je odjavljen sa obaveznog socijalnog osiguranja nepromenjenog radnog statusa, odnosno da je u spornom mesecu faktički obavljao poslove radnog mesta koje ne postoji u opštim aktima tužene, pošto te činjenice nisu rezultat neposrednog raspravljanja, a suprotne su utvrđenim činjenicama na kojima je prvostepeni sud zasnovao svoju odluku.
Za odluku o osnovanosti zahteva za isplatu minimalne zarade za sporni mesec ne može ostati bez značaja radnopravni status tužioca od 01.01.2014. godine, kada je odjavljen sa obaveznog socijalnog osiguranja do maja meseca 2017. godine. Pošto je tužilac pružio podatke da je za vremenski period koji prethodi spornom mesecu podnosio tužbe za isplatu, za odluku je od značaja sadržina pravnosnažno donetih presuda o tužiočevom statusu, radnom angažovanju i pravima po osnovu rada, pošto su stranke vezane materijalnom pravnosnažnošću presuda kojima je raspravljeno o pravima tužioca iz radnog angažovanja u periodu koji prethodi maju 2017. godine.
Osim navedenog, kada tužilac u smislu člana 195. Zakona o radu nije zahtevao sudsku zaštitu povrede prava iz radnog odnosa nastale odjavljivanjem sa obaveznog socijalnog osiguranja bez donošenja rešenja o prestanku radnog odnosa, postojanje evidencija tužene o radnoj angažovanosti tužioca i radnom učinku u vremenskom periodu počev od 01.01.2014. godine, a posebno za sporni mesec, opredeljuje zaključak da li tužiocu pripada naknada u visini minimalne zarade koja pripada za standardni učinak i vreme provedeno na radu ( član 111. stav 1. Zakona o radu).
Iz iznetih razloga, na osnovu člana 415. stav 1. ZPP, odlučeno je kao u izreci.
Predsednik veća – sudija
Vesna Stanković, s.r.
Za tačnost otpravka
Zamenik upravitelja pisarnice
Milanka Ranković