![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Republika Srbija
VRHOVNI KASACIONI SUD
Rev 4531/2020
10.03.2021. godina
Beograd
Vrhovni kasacioni sud, u veću sastavljenom od sudija: Božidara Vujičića, predsednika veća, Vesne Subić, Jelice Bojanić Kerkez, Zorane Delibašić i Biserke Živanović, članova veća, u parnici tužilje AA iz ..., čiji je punomoćnik Vladimir Dragićević, advokat iz ..., protiv tuženih Republike Srbije - MUP, PU Šabac, koju zastupa Državno Pravobranilaštvo Odeljenje u Valjevu i BB iz ..., čiji je punomoćnik Slobodan Milovanović, advokat iz ..., radi naknade štete, odlučujući o reviziji tužilje izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Šapcu Gž 1136/2019 od 27.05.2020. godine, u sednici veća održanoj 10.03.2021. godine, doneo je
R E Š E NJ E
NE PRIHVATA SE odlučivanje o reviziji tužilje izjavljenoj protiv presude Višeg suda u Šapcu Gž 1136/2019 od 27.05.2020. godine, kao o izuzetno dozvoljenoj.
ODBACUJE SE, kao nedozvoljena, revizija tužilje izjavljena protiv presude Višeg suda u Šapcu Gž 1136/2019 od 27.05.2020. godine.
O b r a z l o ž e nj e
Presudom Osnovnog suda u Loznici P 1644/2018 od 01.04.2019. godine, odbijen je tužbeni zahtev tužilje AA kojim je tražila da se tužena Republika Srbija i tuženi BB obavežu da joj na ime naknade nematerijalne štete zbog povrede slobode i prava ličnosti i prava na privatnost solidarno isplate iznos od 280.000,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom od presuđenja do isplate i obavezana je tužilja da na ime naknade troškova postupka isplati tuženoj Republici Srbiji iznos od 6.000,00 dinara i tuženom BB iznos od 64.700,00 dinara, a preko dosuđenog do troškovnikom traženog od 79.700,00 dinara zahtev drugotuženog je odbijen i odbijen je zahtev tužilje da joj tuženi naknade troškove postupka u iznosu od 208.000,00 dinara.
Presudom Višeg suda u Šapcu Gž 1136/2019 od 27.05.2020. godine, odbijena je kao neosnovna žalba tužilje i navedena prvostepena presuda je potvrđena. Odbijeni su zahtevi tužilje i prvotuženog za naknadu troškova žalbenog postupka.
Protiv pravnosnažne presude donete u drugom stepenu, tužilja je blagovremeno izjavila reviziju, zbog bitne povrede odredaba parničnog postupka i pogrešne primene materijalnog prava, s`tim da je navela da reviziju podnosi kao posebnu reviziju u smislu člana 404. Zakona o parničnom postupku jer smatra da je potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa i pravna pitanja u interesu ravnopravnosti građana i zbog toga što je potrebno novo tumačenje prava.
Primenom člana 404. stav 1. Zakona o parničnom postupku - ZPP („Službeni glasnik RS“, br. 72/11 ... 18/20), posebna revizija se može izjaviti zbog pogrešne primene materijalnog prava i protiv drugostepene presude koja ne bi mogla da se pobija revizijom, ako je po oceni Vrhovnog kasacionog suda potrebno da se razmotre pravna pitanja od opšteg interesa ili u interesu ravnopravnosti građana, radi ujednačavanja sudske prakse kao i ako je potrebno novo tumačenje prava. Prema stavu 2. istog člana, ispunjenost uslova za izuzetnu dozvoljenost revizije ceni Vrhovni kasacioni sud u veću od pet sudija.
Ispitujući ispunjenost uslova za primenu instituta izuzetne dozvoljenosti revizije, Vrhovni kasacioni sud je u vidu imao sadržinu tražene sudske zaštite, presude nižestepenih sudova donete primenom materijalnog prava na utvrđeno činjenično stanje, kao i sadržinu revizije, pa je našao da nisu ispunjeni uslovi za odlučivanje o reviziji kao izuzetno dozvoljenoj u smislu člana 404. stav 1. ZPP.
Primena instituta izuzetne dozvoljenosti revizije rezervisana je za pitanja iz domena primene materijalnog prava. Primena materijalnog prava uslovljena je utvrđenim činjeničnim stanjem. U konkretnom slučaju, drugostepeni sud je prihvatio činjenično stanje utvrđeno prvostepenom presudom, kao i primenu materijalnog prava. Razlozima prvostepenog suda obuhvaćeno je za ishod spora opredeljujuće činjenično pitanje da radnje tuženog BB kao lica zaposlenog u MUP-u koji se koristio službenom šifrom za pretragu u jedinstvenom informacionom sistemu „JIS“ aplikacija „Banka lica“ radi utvrđenja JMBG tužilje kao podatka pribavljenog radi podnošenja tužbe protiv nje lično, nisu izazvale kod tužilje takve duševne bolove koji bi opravdali dosudu novčane naknade u smislu člana 200. Zakona o obligacionim odnosima.
U reviziji se ne konkretizuje pravno pitanje koje bi se razmatralo iz razloga predviđenih odredbom člana 404. stav 1. ZPP. Navodi koji se odnose na utvrđeno činjenično stanje, ne mogu se uzeti u razmatranje, jer to nisu razlozi ni za redovnu reviziju, imajući u vidu propisano u odredbi člana 407. stav 2. ZPP, a ni za posebnu reviziju čija je dozvoljenost uslovljena ispunjenjem uslova propisanih u članu 404. stav 1. ZPP. Iz navoda revizije ne proizilazi da postoji potreba za razmatranjem pravnih pitanja od opšteg interesa, odnosno pravnih pitanja u interesu ravnopravnosti građana, kao ni novog tumačenja prava.
Imajući u vidu navedeno, Vrhovni kasacioni sud nalazi da u konkretnom slučaju nisu ispunjeni uslovi za odlučivanje o reviziji tužilje primenom instituta izuzetne dozvoljenosti revizije, pa je odlučio kao u stavu prvom izreke.
Ispitujući dozvoljenost revizije u smislu člana 410. stav 2. tačka 5. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je ustanovio da revizija nije dozvoljena.
Tužba u ovoj pravnoj stvari podneta je 04.01.2016. godine, vrednost predmeta spora iznosi 280.000,00 dinara, drugostepena presuda je doneta 27.05.2020. godine.
Odredbom člana 468. stav 1. ZPP, propisano je da se sporovima male vrednosti smatraju sporovi u kojima se tužbeni zahtev odnosi na potraživanje u novcu koje ne prelazi dinarsku protivvrednost 3.000 evra, po srednjem kursu NBS na dan podnošenja tužbe. Odredbom člana 479. stav 6. ZPP, propisano je da protiv odluke drugostepenog suda kojom je odlučeno u sporu male vrednosti revizija nije dozvoljena.
Imajući u vidu da se u konkretnom slučaju radi o sporu u kome se tužbeni zahtev odnosi na novčano potraživanje, u kome vrednost predmeta spora ne prelazi dinarsku protivvrednost 3.000 evra, to znači da se radi o sporu male vrednosti u kome je revizija nedozvoljena, primenom lana 479. stav 6. ZPP.
U skladu sa iznetim, na osnovu člana 413. ZPP, Vrhovni kasacioni sud je odlučio kao u izreci.
Predsednik veća - sudija
Božidar Vujičić, s.r.
Za tačnost otpravka
Upravitelj pisarnice
Marina Antonić