![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Република Србија
ВРХОВНИ КАСАЦИОНИ СУД
Рев 5589/2019
29.01.2020. година
Београд
Р Е Ш Е Њ Е
ПРИХВАТА СЕ одлучивање о ревизији предлагача изјављеној против решења Вишег суда у Нишу Гж 1825/19 од 20.09.2019. године, као изузетно дозвољеној.
УКИДА СЕ решење Вишег суда у Нишу Гж 1825/19 од 20.09.2019. године и решење Основног суда у Нишу О 363/19 од 12.02.2019. године, па се предмет враћа првостепеном суду на поновно одлучивање.
О б р а з л о ж е њ е
Решењем Основног суда у Нишу О 363/19 од 12.02.2019. године, накнадно пронађена имовина покојне ББ из ... рођене ... године од оца ВВ, преминуле 21.10.1995. године коју чини право својине и државине на делу кп. број .../... у површини од 4,90 ари по решењу Општинског суда у Нишу О 1070/2001 од 17.07.2001. године и уговора о доживотном издржавању који је оверен пред Општинским судом у Нишу Р 512/77 од 13.05.1977. године расподељена је AA из …, сину оставиље као законском наследнику на ½ и ГГ из ..., сину оставиље као законском наследнику на ½ накнадно пронађене заоставштине. Наследници су обавезани да плате судске таксе.
Решењем Вишег суда у Нишу Гж 1825/19 од 20.09.2019. године, одбијена је као неоснована жалба учесника АА и потврђено решење Основног суда у Нишу О 363/19 од 12.02.2019. године.
Против правноснажног другостепеног решења предлагач АА из ... је благовремено изјавио ревизију због погрешне примене материјалног права са предлогом да се о изјављеној ревизији одлучи као о изузетно дозвољеној због потребе уједначавања судске праксе.
Одредбом члана 404. ЗПП (''Службени гласник РС'' бр. 72/11, 55/14 и 87/18) је прописано да се посебна ревизија може изјавити због погрешне примене материјалног права и против другостепене пресуде која се не би могла побијати ревизијом ако је по оцени Врховног касационог суда потребно размотрити правна питања од општег интереса или у интересу равноправности грађана, ради уједначавања судске праксе као и када је потребно ново тумачење права. О дозвољености и основаности те ревизије одлучује Врховни касациони суд у већу од пет судија. Исти закон је у члану 420. став 6. прописао да у поступку поводом ревизије против решења сходно се примењују одредбе ЗПП о ревизији против пресуде.
Правноснажним решењем у овом случају расправљена је заоставштина оставиље на накнадно пронађеној непокретној имовини и то након правноснажности решење о наслеђивању. Ревизија наводи да у вези спорног питања – да ли оставински суд након правноснажности решења о наслеђивању у случају да се накнадно пронађе непосредна имовина треба да расправи заоставштину на основу раније донесеног решења о наслеђивању или као да такво решење није донето, постоје различите судске одлуке о чему је уз ревизију и достављен одговарајући доказ (решење Вишег суда у Чачку које је другачије од решења у односу на које је изјављена ревизија). Имајући у виду наведено произилази да у односу на поменуто спорно питање судска пракса није уједначена, те отуда постоји основ да се о ревизији одлучује као о изузетно дозвољеној, због чега је и одлучено као у ставу првом изреке.
Закон о ванпарничном поступку (''Службени гласник СРС'' бр. 25/82... ''Службени гласник РС'' бр. 46/95... 106/2015) у члану 128. је прописао да ако се по правноснажности решења о наслеђивању или решења о легату пронађе имовина за коју се у време доношења решења није знало да припада заоставштини суд неће поново расправљати заоставштину већ ће ову имовину новим решењем расподелити на основу раније донесеног решења о наслеђивању. Ако раније није расправљена заоставштина суд ће расправити заоставштину само ако се пронађена имовина састоји од непокретности. Ако се пронађена имовина састоји из покретне имовине суд ће расправити заоставштину само на захтев заинтересованих лица. Закон о наслеђивању (''Службени гласник РС'' бр. 46/95 и 6/2015) у члану 1. ст. 1. и 2. прописује да се наслеђује заоставштина, а да заоставштину чине сва наслеђивању подобна права која су оставиоцу припадала у тренутку смрти. То значи да заоставштину представљају како непокретна тако и покретна имовина и друга права у смислу цитиране законске одредбе. У конкретном случају није спорно да је решењем о наслеђивању Општинског суда у Сврљигу О 210/95 од 14.12.1995. године расправљена заоставштина сада пок. ББ, бивше из ..., рођене ... године која је преминула 21.10.1995. године. Предмет заоставштине су биле покретне ствари, неисплаћена пензија, а за њеног јединог наследника оглашен је син АА, предлагач, с обзиром да се други потенцијални наследник, син ГГ прихватио свог права на тој заоставштини и исто уступио свом брату АА. Након правноснажности овог решења појавила се имовина и то право својине на делу кп. број .../... у површини од 4,90 ари на којој је оставиља постала власник по основу уговора о доживотном издржавању и смрти примаоца издржавања. То значи да се након правноснажности решења којим је расправљена заоставштина као накнадно пронађена имовина појавила непокретност. У таквој ситуацији по изричитој законској одредби суд неће поново расправљати заоставштину већ ће новим решењем расподелити исту на основу раније донесеног решења о наслеђивању.
На описани начин, а у складу са правном природом оставинског решења, решава се питање наследних права на накнадно пронађеној имовини, чиме се не улази у разрешавање спорних питања међу санаследницима уколико постоје. Сва спорна питања која се појаве у односу на накнадно пронађену непокретну имовину у оваквој ситуацији се расправљају у парничном поступку.
С обзиром да нижестепени судови нису имали у виду све напред наведено и нису поступили на наведени начин, а да овај суд због карактера оставинског поступка као ванпарничног није могао да донесе мериторну одлуку у датој ситуацији и преиначи нижестепене одлуке, исте су морале бити укинуте на основу члана 416. став 1. ЗПП.
У поновном поступку, првостепени суд ће имати у виду све што је напред наведено, па ће у односу на накнадно пронађену непокретну имовину донети решење у складу са одредбама Закона о ванпарничном поступку.
Председник већа судија
Весна Поповић,с.р.
За тачност отправка
Управитељ писарнице
Марина Антонић