![](/sites/default/files/grb-srb.png)
Република Србија
ВРХОВНИ КАСАЦИОНИ СУД
Кзз 932/2019
03.10.2019. година
Београд
У ИМЕ НАРОДА
Врховни касациони суд, у већу састављеном од судија: Бате Цветковића, председника већа, Драгана Аћимовића, Мирољуба Томића, Веска Крстајића и Соње Павловић, чланова већа, са саветником Олгицом Козлов, записничарем, у кривичном предмету окривљеног АА и др, због кривичног дела увреда из члана 170. став 1. Кривичног законика, одлучујући о захтеву за заштиту законитости браниоца окривљеног АА и окривљеног ББ, адвоката Марка Драшкића, поднетом против правноснажних пресуда Основног суда у Пожеги К 362/18 од 22.02.2019. године и Вишег суда у Ужицу Кж1 87/19 од 16.05.2019. године, у седници већа одржаној 03.10.2019. године, једногласно је, донео:
П Р Е С У Д У
ОДБИЈА СЕ, као неоснован, захтев за заштиту законитости браниоца окривљеног АА и окривљеног ББ, поднет против правноснажних пресуда Основног суда у Пожеги К 362/18 од 22.02.2019. године и Вишег суда у Ужицу Кж1 87/19 од 16.05.2019. године.
О б р а з л о ж е њ е
Пресудом Основног суда у Пожеги К 362/18 од 22.02.2019. године, окривљени АА и ББ оглашени су кривим да су извршили сваки по једно кривично дело увреда из члана 170. став 1. КЗ, те су за иста осуђени на новчане казне у одређеном износу од по 20.000,00 динара које су дужни платити у року од три месеца, по правноснажности пресуде, а у противном ће исте бити замењене казном затвора тако што ће за сваких започетих 1.000,00 динара новчане казне бити одређен један дан казне затвора, те су обавезани да суду накнаде трошкове кривичног поступка и паушала.
Пресудом Вишег суда у Ужицу Кж1 87/19 од 16.05.2019. године, одбијена је, као неоснована, жалба браниоца окривљених АА и ББ и потврђена пресуда Основног суда у Пожеги К 362/18 од 22.02.2019. године.
Против наведених правноснажних пресуда, бранилац окривљених АА и ББ, адвокат Марко Драшкић, поднео је захтев за заштиту законитости због повреде закона на штету окривљених из члана 439. став 2. у вези члана 65. став 1. ЗКП у вези са одредбом члана 485. став 4. ЗКП, уз предлог Врховном касационом суду да усвоји поднети захтев те да побијане пресуде преиначи тако што ће одбацити приватну тужбу ВВ и уједно обавезати приватног тужиоца да наканди трошкове кривичног поступка окривљенима.
Врховни касациони суд је, у смислу члана 488. став 1. ЗКП, доставио примерак захтева за заштиту законитости Републичком јавном тужиоцу сходно одредби члана 488. став 1. ЗКП, након чега је одржао седницу већа, у смислу члана 490. ЗКП, о којој није обавестио Републичког јавног тужиоца и браниоца окривљених, налазећи да њихово присуство седници већа није неопходно и да није од значаја за доношење одлуке, на којој седници је размотрио списе предмета са пресудама против којих је захтев поднет, те је по оцени навода и предлога у захтеву, нашао:
Захтев за заштиту законитости није основан.
Поднетим захтевом браниоца окривљених, адвоката Марка Драшкића се нумерички указује на повреду кривичног закона из члана 439. став 2. у вези члана 65. став 1. ЗКП, уз образложење да је предметни кривични поступак вођен без постојања оптужбе овлашћеног тужиоца, с`обзиром на то да је приватни тужилац благовременом приватном тужбом, преко пуномоћника, од 21.11.2017. године, у року од три месеца, окривљенима ставио на терет извршење кривичног дела увреда из члана 170. КЗ, али да је након протека рока од три месеца - дана 17.01.2018. године извршио уређење приватне тужбе која у ствари представља сасвим нову оптужбу за нове инкриминисане радње, што је супротно одредби члана 65. став 1. ЗКП.
Изнети наводи захтева се не могу прихватити из следећих разлога:
Из списа предмета произлази да је приватни тужилац ВВ, преко свог пуномоћника адвоката Стојана Милојевића, поднео приватну тужбу против окривљених АА и ББ, због извршеног кривичног дела увреда из члана 170. КЗ, учињеног дана 26.08.2017. године, те је након главног претреса одржаног 16.01.2018. године, дана 17.01.2018. године поднеском о прецизирању тужбе (поднете сду 21.11.2017. године) изменио чињенични опис дела у односу на окривљене АА и ББ утолико што је прецизирао радњу извршења док је правна квалификација, да су исти учинили сваки кривично дело увреда из члана 170. КЗ, остала непромењена.
Одредбом члана 65. став 1. ЗКП прописано је да се приватна тужба подноси у року од три месеца од дана када је оштећени сазнао за кривично дело и осумњиченог.
Имајући у виду наведену законску одредбу, те чињенице које произлазе из списа предмета да се предметни догађај, који је предмет кривичног поступка одиграо 26.08.2017. године, да је приватна тужба поднета 21.11.2017. године, дакле у року од три месеца како је то прописано чланом 65. став 2. ЗКП, да је поднеском од 17.01.2018. године, након одржаног главног претреса пред Основним судом у Пожеги од 16.01.2018. године, приватни тужилац изменио оптужницу на начин да је чињенични опис дела прилагодио чињеницама утврђеним након извођења доказа на главном претресу 16.01.2018. године, у складу са одредбом члана 409. став 1. ЗКП која прописује да: „тужилац може у току главног претреса, ако оцени да изведени докази указују да је чињенично стање другачије од оног изнетог у оптужници, изменити оптужницу или предложити да се главни претрес прекине ради припремања нове оптужнице“, то из наведених разлога Врховни касациони суд налази да је предметни кривични поступак вођен у складу са одредбама ЗКП, уз постојање оптужбе овлашћеног тужиоца, овде приватног тужиоца ВВ.
Дакле Врховни касациони суд налази да побијане правноснажне пресуде нису донете уз битну повреду одредаба кривичног поступка из члана 438. став 1. тачка 7) у вези са одредбом члана 65. став 2. ЗКП, на коју се суштински указује напред изнетим наводима у поднетом захтеву.
Из наведених разлога, супротни наводи у захтеву браниоца окривљених су оцењени као неосновани.
Из изнетих разлога, Врховни касациони суд је на основу одредаба члана 30. став 1. Закона о уређењу судова, применом члана 491. став 1. ЗКП, одлучио као у изреци ове пресуде.
Записничар-саветник, Председник већа-судија,
Олгица Козлов, с.р. Бата Цветковић, с,р,
За тачност отправка
Управитељ писарнице
Марина Антонић